Josef Zasche (9. listopadu 1871, Jablonec nad Nisou[1] – 11. října 1957, Schackensleben, Německo) byl architekt německé národnosti působící v první polovině 20. století v Čechách.
Stručná fakta Narození, Úmrtí ...
Zavřít
Narodil se 9. listopadu v Jablonci nad Nisou, v rodině brusiče skla Josefa Zasche a jeho manželky Františky, rozené Feixové.[1] Poté navštěvoval v letech 1885–1889 stavební oddělení průmyslové školy v Liberci. V té době zde studoval rovněž Adolf Loos. Poté odešel studovat do Vídně na Akademii výtvarných umění, kde studoval architekturu u profesora Karla von Hasenauera, na praxi nastoupil v ateliéru Friedricha Schachnera.
Své první významné projekty však realizoval v severních a západních Čechách – například kostel Povýšení sv. Kříže v Jablonci, spořitelnu v Aši a výstavní pavilon v Liberci. V roce 1906 mu byl propůjčen titul stavební rada a začal se prosazovat také v Praze. Pro sochaře Karla Wilferta ml. navrhl tzv. Modrou vilu, dále palác Pražské železářské společnosti, dům U tří jezdců a cenou pro nejlepší stavbu Rakousko-Uherska postavenou v letech 1900–1910 oceněný palác Vídeňské bankovní jednoty. Dále navrhl lidovou knihovnu „Weinmanneum“ v Ústí nad Labem[2], okresní chudobinec v Chomutově, v Praze pak palác Asekuračního spolku průmyslu cukrovarnického a v Jablonci kostel Nejsvětějšího Srdce Ježíšova.
Byl jedním z architektů německého původu, kteří spolupracovali s architekty českými. Udržoval přátelské vztahy s Janem Kotěrou a Pavlem Janákem, se kterým spolupracoval na stavbě pražského rondokubistického paláce Adria v Praze. Byl zván do porot architektonických soutěží, byl členem kuratoria německé sekce Moderní galerie Království českého, dále členem Německé společnosti věd a umění v Československé republice, byl také předsedou Společnosti německých architektů v Čechách.
I když nikdy nebyl nacistou – hlásil se k sociální demokracii – byl 7. května 1945 internován, jeho kancelář v Mezibranské ulici na Novém Městě byla vydrancována a archiv zničen. Po propuštění byl přinucen nejprve opustit Prahu a později byl – přes přímluvy svých českých kolegů – vysídlen do Německa, kde v roce 1957 zemřel ve vesnici Schackensleben poblíž Magdeburgu.
Rodinný život
Roku 1895 se přestěhoval do Prahy. Zde se 15. listopadu 1911 oženil s pražskou Němkou Blankou Kretzschmarovou (1876–??),[3] se kterou měl dceru Blanku Dagmar (23.10.1911–30.6.1930).[4] (Starší dcera Aglaia vdaná Herzog (1900–??) se Blance Kretschmarové narodila před manželstvím.[5])
- 1900–1902 Starokatolický kostel Povýšení sv. Kříže, Jablonec nad Nisou, náměstí Boženy Němcové
- 1903 Soutěžní projekt na městské divadlo v Jablonci nad Nisou[6]
- 1903-1905 Spořitelna a obchodní akademie, Ústí nad Labem, č. p. 1670, Pařížská 15[2]
- 1904 Záložna resp. spořitelna, Aš, č. p. 239, Hlavní 23 (dnes knihovna)[7]
- 1904–1905 Vila Karla Wilferta, zvaná též Modrý dům, Praha-Holešovice, č. p. 291, Na Špejcharu 3[8] – vila pro sochaře Karla Wilferta
- 1906 Hrobka Josefa Scheiblera, Jablonec nad Nisou
- 1905–1906 Vila Heinricha Dresslera, Jablonec nad Nisou, čp. 1885, Jugoslávská 13 [9]
- 1906 Výstavní pavilon Dům umění na výstavě německých obyvatel na českém území, Liberec,
- 1906–1907 Palác Pražské železářské společnosti (Prager Eisenindustrie-Gesellschaft), Praha-Nové Město, čp. 1015, Opletalova 55 – stavitel:Matěj Blecha, sochařská výzdoba: Josef Kocourek, Hans Dietrich.[10]
- 1906–1908 Palác Vídeňské bankovní jednoty, Praha-Staré Město, čp. 390, Na Příkopě 3, spolupráce: autor interiéru Alexander Neumann – za tuto realizaci obdržel Zasche cenu za nejlepší stavbu v Rakousko-Uhersku v období 1900-1910
- 1906–1908 Spolkový a nájemní dům U tří jezdců, Praha-Nové Město, čp. 869, Senovážné náměstí 28 – na místě domu, zbořeného v roce 1907, byl vystavěn spolkový dům s byty, kancelářemi, restaurací a divadelním sálem. Objekt byl součástí Německého domu (Deutsches Haus), který patřil spolku Deutsches Kasino (Verein Deutsches Casino). V divadelním sále působil od roku 1920 Německý divadelní spolek. Zde v letech 1923-1944 působila Malá scéna Nového německého divadla (Kleine Bühne, Neues deutsches Theater in Prag) v roce 1941 přejmenovaná na Komorní divadlo (Kammerspiele). V letech 1945-1949 zde bylo Divadlo mladých pionýrů a od roku 1950 Ústřední loutkové divadlo, které bylo v průběhu let několikrát přejmenováno (1987-1988 Divadlo U věže, 1988-1991 Divadlo U Jindřišské věže, 1991-1999 Minor – Divadlo herce a loutky. V roce 1999 byl dvorní objekt divadla zbořen v rámci přestavby areálu Slovanského domu.[11][12]
- 1907 družstevní zahradní město, Teplice, ulice Pařížská, Francouzská, Polská a Varšavská[13]
- 1907–1908 nerealizovaný projekt na novostavbu Německého domu na místě bývalého Vernierovského paláce (též palác hrabat Příchovských, dnes Slovanský dům)
- 1908 Česká eskomptní banka, Ústí nad Labem; ustoupila výstavbě Benešova mostu[14]
- 1908 Koncertní sál pro Jubilejní výstavu Obchodní a živnostenské komory v Praze
- 1910–1912 Lidová knihovna Weinmanneum, Ústí nad Labem, v roce 1945 poškozena při náletu, v roce 1947 zbořena [2]
- 1911 Vila Josefa Geibische, Jablonec nad Nisou, čp. 2137, Korejská ulice 21 [15]
- 1911 dělnická kolonie Spolku pro lidové bydlení při Mannesmannových válcovnách trub, Chomutov, kolonie byla v osmdesátých letech dvacátého století zbořena, zachován zůstal pouze dům č. p. 710, Grégrova 55[16]
- 1911 Prádelna (později dům zahradníka) v zámeckém areálu Vrchotovy Janovice[17]
- 1911–1912 Palác Pojišťovacího spolku průmyslu cukrovarnického (Asekurační spolek průmyslu cukrovarnického), Praha-Nové Město, čp. 976, Senovážné náměstí 31-33, spoluautor: Theodor Fischer – novobarokní dům s kubistickými a novoklasicistickými prvky. Zasche je autorem půdorysného a konstrukčního řešení, Fischer je autorem průčelí. Projekt 1911-1912, stavba 1912-1916. Interiér byl několikrát upravován. Nejvýznamnější úpravy byly: 1950-1951 Ladislav Machoň pro ministerstvo výživy; 1991-1992 Jiří Kantůrek pro IPB.[18]
- 1911–1913 Okresní chudobinec císařovny Alžběty v Chomutově (Elisabethhaus), Chomutov, čp. 403
- 1912 Česká spořitelna, Ústí nad Labem, č. p. 899 (zanikla)[19]
- 1912–1914 Palác Všeobecného penzijního ústavu, Praha-Nové Město, čp. 390, Rašínovo nábřeží 42, spoluautor Jan Kotěra, Zadavatel – česko-německý Všeobecný penzijní ústav – rozdělil zakázku mezi Němce Josefa Zascheho, který je autorem půdorysného a konstrukčního řešení a Čecha Jana Kotěru, který je autorem průčelí a výzdoby interiérů.[20]
- 1918 Hrobka Carla Neumanna, židovský hřbitov Liberec
- Vila, Praha-Bubeneč, čp. 545, Pod kaštany 24
- 1921 nástavba 3. a 4. patra na dům čp. 146, Praha-Nové Město, V jirchářích 5, Ostrovní 16 – nástavba na dům z roku 1836 od Josefa Klemense Zobece [21]
- 1922–1925 Palác pojišťovny Riunione Adriatica di Sicurità – Palác Adria, Praha-Nové Město, čp. 36, Jungmannova 31, Národní 40 autor průčelí Pavel Janák – pojišťovna původně zadala projekt Zaschemu. Po připomínkách pražského magistrátu vypsala pojišťovna na řešení průčelí budovy soutěž. Té se zúčastnili: Bohumil Hypšman, Bohumír Kozák, Josef Zasche, Miloš Vaněček a Pavel Janák. Zvítězil návrh Pavla Janáka ve stylu "národního" rondokubismu. Plastiky pro průčelí s námětem práce vytvořil Otto Gutfreund. Ty byly ale zástupci investora odmítnuty (dnes jsou ve sbírce Národní galerie v Praze). V objektu se nacházel též fotografický ateliér Illek a Paul.[22]
- 1925–1926 nástavba 4. patra na dům čp. 1683, Praha-Nové Město, Opletalova 41[23]
- Vila, Praha-Bubeneč, čp. 807, Na Zátorce 11
- 1929 Dům Deutsche Kulturverband (DKV), Praha-Holešovice, čp. 1452, Šimáčkova 14–16 – původně centrála Německého kulturního spolku pro české země[24], od roku 1970[25] základní umělecká škola a Dům dětí a mládeže Praha 7
- 1930–1931 Římskokatolický kostel Nejsvětějšího Srdce Páně, Jablonec nad Nisou, Horní náměstí 12 – první zadání na tuto stavbu obdržel již v roce 1898, v průběhu let vypracoval řadu variant této stavby. Nakonec byl realizován modernistický projekt z roku 1930, dokončen byl v roce 1931.
- 1932 Palác Pražského lidovýchovného spolku Urania (Prager Volksbildungsverein Urania), Praha-Nové Město, čp. 1205, Klimentská 4 – dnes studio FAMU
Dále je autorem rodinných domů v Králově Dvoře (1906), Teplicích (1912) a Grazu (1930).
- Stavby Josefa Zascheho
Starokatolický kostel, Jablonec nad Nisou, 1902-1903
Spořitelna a obchodní akademie, Ústí nad Labem, 1903-1905
Dům U
tří jezdců (
Malá scéna Nového německého divadla), Praha, 1906–1908
Palác Pražské železářské společnosti, Praha, 1906-1907, průčelí do Opletalovy ulice
Budova Asekuračního spolku průmyslu cukrovarnického, Praha, východní průčelí, projekt 1911-1912, stavba 1912-1916
Vrchotovy Janovice, bývalá zámecká prádelna, 1912.
Palác Všeobecného penzijního ústavu, Praha, 1912-1914, spoluautor:
Jan Kotěra.
Palác Adria, Praha, 1922–1925, autor dispozice, autor průčelí:
Pavel Janák.
Římskokatolický kostel Nejsvětějšího Srdce Páně, Jablonec nad Nisou, 1930-1931
Reference
Růžena Baťková a kol.: Umělecké památky Prahy, Nové Město, Vyšehrad, Praha : Academia, 1998, ISBN 80-200-0627-3, str. 535 Baťková a kol., 1998, str. 485-486
Jitka Ludvová: Nové německé divadlo v Praze. www.divadlo.cz [online]. [cit. 22-03-2005]. Dostupné v archivu pořízeném dne 22-03-2005.
GRÜNBAUM, Eugen. Der Landesverband der deutsch-böhmischen Zweigverine der Zentralstelle für Wohnungsreform in Österreich. Deutsche arbeit. 1911, s. 505–508. (německy)
VALCHÁŘOVÁ, Vladislava; BERAN, Lukáš; ZIKMUND, Jan. Industriální topografie Ústecký kraj : průmyslová architektura a technické stavby. Praha: ČVUT : Výzkumné centrum průmyslového dědictví Fakulty architektury, 2011. 364 s. ISBN 978-80-01-04833-7. S. 43–44. Baťková a kol., 1998, str. 517-519
ŠVÁCHA, Rostislav. Všeobecný penzijní ústav v Praze 1912-1914. In: a kolektiv. Jan Kotěra : 1871-1923 : zakladatel moderní české architektury. Praha: Obecní dům : KANT, 2001. ISBN 80-86339-08-4. S. 228–229. Baťková a kol., 1998, str. 239-240
Baťková a kol., 1998, str. 201-202
Baťková a kol., 1998, str. 671
Literatura
- RÖSSLER, Martin. Josef Zasche. Bulletin České komory architektů. 30. září 2010, roč. 17, čís. 3, s. 25–27. Dostupné online. ISSN 1804-2066.[nedostupný zdroj]
- Libereckým krajem : Osobnosti. Liberec: Liberecký kraj, 2007. ISBN 978-80-254-1123-0.
- MINSTROVÁ, Zuzana. Jablonecký deník.cz. 2007-10-10. Dostupné online [cit. 2010-02-06]. ISSN 1802-0771.
- LUKEŠ, Zdeněk. Splátka dluhu: Praha a její německy hovořící architekti 1900-1938. Praha: Fraktály Publishers, 2002. ISBN 80-86627-04-7. S. 204–213.
- KOHOUT, Michal; TEMPL, Steffan; ŠLAPETA, Vladimír. Josef Zasche. In: Praha – architektura XX. století. Praha: Zlatý řez, 1998. ISBN 80-901562-3-1. S. 202.
- ŠVÁCHA, Rostislav. Od moderny k funkcionalismu: proměny pražské architektury první poloviny dvacátého století. 2. vyd. Praha: Victoria Publishing, 1995. ISBN 80-85605-84-8.
- LUKEŠ, Zdeněk; SVOBODA, Jan. Josef Zasche. Umění. 1990, roč. XXXVIII, čís. 6, s. 534–543. ISSN 0049-5123.
- KOBER, Jan; LHOTOVÁ, Markéta; PADRTA, František; STRNAD, Jan. Kapitoly ze stavebního vývoje Jablonce nad Nisou. 1. vyd. Jablonec nad Nisou: Informační centrum při MÚ v Jablonci nad Nisou, 2004. ISBN 80-239-5585-3. Kapitola Josef Zasche, architekt jabloneckých kostelů.