český diplomat, historik a spisovatel literatury faktu (1929-2023) From Wikipedia, the free encyclopedia
Jaroslav Šedivý (12. listopadu 1929 Praha – 27. ledna 2023[1]) byl český historik, politik, ministr zahraničních věcí a velvyslanec.
PhDr. Jaroslav Šedivý, CSc. | |
---|---|
![]() | |
Místopředseda druhé vlády V. Klause a vlády J. Tošovského | |
Ve funkci: 8. listopadu 1997 – 22. července 1998 | |
2. ministr zahraničních věcí ČR | |
Ve funkci: 8. listopadu 1997 – 22. července 1998 | |
Předseda vlády | Václav Klaus Josef Tošovský |
Předchůdce | Josef Zieleniec |
Nástupce | Jan Kavan |
Velvyslanec ČSFR / 1. velvyslanec ČR ve Francii | |
Ve funkci: 29. června 1990 – prosinec 1994 | |
Předchůdce | Peter Colotka |
Nástupce | Petr Lom |
Velvyslanec ČR v Belgii a Lucembursku | |
Ve funkci: prosinec 1995 – 1997 | |
Předchůdce | Karel Lukáš |
Nástupce | Kateřina Lukešová |
Velvyslanec ČR ve Švýcarsku | |
Ve funkci: 1999 – 2002 | |
Předchůdce | Richard Belcredi |
Nástupce | Josef Kreuter |
Narození | 12. listopadu 1929 Praha ![]() |
Úmrtí | 28. ledna 2023 (ve věku 93 let) |
Choť | Marie Šedivá |
Děti | Jiří Šedivý dcera Hana |
Alma mater | Univerzita Karlova v Praze |
Profese | politik, diplomat, spisovatel, historik, publicista, velvyslanec a ministr zahraničí |
Ocenění | medaile Za zásluhy ![]() |
Commons | Jaroslav Šedivý |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Od 2. ledna 1948 byl členem KSČ.[2] V roce 1952 vystudoval historii a slavistiku na Filozofické fakultě Univerzity Karlovy, v roce 1961 získal doktorát.
Od roku 1952 vykonával základní vojenskou službu, první rok v poddůstojnické škole u 2. dělostřeleckého pluku v Plzni, druhým rokem byl rozkazem ze dne 15. října 1953 přeložen do Prahy k 70. pěšímu praporu jako překladatel do ruštiny pro sovětského poradce ve Vojenské kontrarozvědce, která byla součástí Státní bezpečnosti.[3] Výzvu ke vstupu do služebního poměru ve Vojenské kontrarozvědce v roce 1954 odmítl.[4] Pracoval ve Slovanském ústavu Akademie věd v Praze, od roku 1957 poté jako vědecký pracovník Ústavu mezinárodní politiky a ekonomie. Po invazi do Československa byl v roce 1970 na 6 měsíců vězněn. Po propuštění pracoval např. jako lesní dělník, řidič a čistič oken.
Za socialismu publikoval pod cizími jmény – např. pro knihu Pokořená revoluce propůjčila jméno Yvette Heřtová, pro knihu Metternich kontra Napoleon Jan Halada.
V roce 1989 byl přijat do Prognostického ústavu Akademie věd. Stal se poradcem tehdejšího ministra zahraničí Dienstbiera.[5] V červnu 1990 byl jmenován velvyslancem ČSFR ve Francii. Byl také velvyslancem v Belgii a Lucembursku. V letech 1997–1998 byl ministrem zahraničních věcí ČR. V Míčovně pražského hradu obdržel 7. března 1998 „Čestnou medaili T. G. Masaryka“, kterou mu udělilo Masarykovo demokratické hnutí. V letech 1999–2002 byl velvyslancem ve Švýcarsku.
Václav Klaus jej 28. října 2005 vyznamenal Medailí Za zásluhy II. stupně.[6] Mirek Topolánek jako premiér v demisi vyznamenal v dubnu 2009 Jaroslava Šedivého Medailí Karla Kramáře.[7]
Byl ženatý s Marií Šedivou, s níž měl syna Jiřího a dceru Hanu.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.