italský básník a učitel From Wikipedia, the free encyclopedia
Giosuè Carducci (27. července 1835, Valdicastello, Toskánsko – 16. února 1907, Bologna) byl italský básník a literární kritik, v letech 1860 až 1904 profesor italské literatury na univerzitě v Bologni, nositel Nobelovy ceny za literaturu z roku 1906[3][4].
Giosuè Carducci | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Giosuè Alessandro Giuseppe Carducci |
Narození | 27. července 1835 Valdicastello Carducci |
Úmrtí | 16. února 1907 (ve věku 71 let) Bologna |
Místo pohřbení | hřbitov boloňské kartouzy (44°29′44″ s. š., 11°18′35″ v. d.) |
Pseudonym | Enotrio Romano |
Povolání | spisovatel, básník, novinář, politik, vysokoškolský učitel, literární kritik a filolog |
Stát | ![]() |
Alma mater | convent of Scolopi (od 1849) Vyšší normální škola, třída literatury a filozofie (1853–1856) |
Významná díla | Ódy barbarské |
Ocenění | Nobelova cena za literaturu (1906) |
Politická příslušnost | Historická krajní levice |
Manžel(ka) | Elvira Menicucci |
Děti | Beatrice Carducci Libertà Carducci[1] |
Rodiče | Michele Carducci[1] a Ildegonda Celli[2][1] |
Příbuzní | Giosuè Bevilacqua (vnuk) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Giosuè Carducci začal psát poezii již v dětství pod vlivem antických vzorů, brzy v ní však začal uplatňovat revoluční tendence (byl synem venkovského lékaře, člena hnutí za svobodu a obnovu národní jednoty Itálie). Studoval ve Florencii a v Pise, vystupoval jako radikální republikán a antiklerikál sympatizující se socialistickým a dělnickým hnutím a odpůrci Rakouska-Uherska v něm viděli vzor svých osvobozovacích tendencí.
Sjednocení Itálie roku 1870 mu dalo nové umělecké možnosti a prohloubilo jeho básnickou inspiraci. Po setkání s královnou Margheritou roku 1878 se přiklonil k monarchii a umělecky ke klasickému realismu (stal se odpůrcem nejen křesťanského mysticismu, ale i romantismu Alessandra Manzoniho). Brzy je označován za národního klasika a nejvýznamnějšího básníka jednotné země.
Vedle skladeb básnických by Carducci také neúnavným badatelem na poli literární historie a vynikajícím vydavatelem a komentátorem starých klasických děl italské literatury. V letech 1860 až 1904 byl profesorem na univerzitě v Bologni.
Vysokého ocenění se dočkal i v aktivní politice, stal se čestným občanem v Bologni a roku 1890 byl zvolen do senátu. Nejvyšší literární ocenění v cizině, Nobelovu cenu za literaturu udělenou mu „… nejen pro bohaté vědecké poznatky a kritické výzkumy, ale především jako hold tvůrčí energii, stylistické svěžesti a působivé lyričnosti, které charakterizují jeho poeticky mistrovská díla“ (citace z odůvodnění Švédské akademie), nemohl již pro nemoc v prosinci roku 1906 osobně převzít a o dva měsíce později zemřel. Od roku 1859 byl ženatý s Elvirou Manicuciovou, měl tři dcery a jednoho syna.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.