artista espanyol From Wikipedia, the free encyclopedia
Rafael de Penagos (Madrid, 1889-1954) va ser un dibuixant i pintor espanyol. Va ser creador a Espanya de la il·lustració Art Déco, l'estil que marca la incorporació dels llenguatges de la modernitat a la vida quotidiana.
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 7 març 1889 ![]() Madrid ![]() |
Mort | 24 abril 1954 ![]() Madrid ![]() |
Sepultura | cementiri de l'Almudena ![]() |
Activitat | |
Ocupació | il·lustrador, pintor, dibuixant, cartellista ![]() |
Moviment | Modernitat ![]() |
![]() ![]() |
Penagos estudia a l'Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, on rep classes d'Emilio Sala i Antonio Muñoz Degrain, dos dels grans il·lustradors gràfics de la revista Blanco y Negro o La Esfera. Tot i que des del principi treballa la il·lustració gràfica i la pintura, va demostrar una gran qualitat en el dibuix. Participava en l'ambient cultural madrileny, i assistia sovint a les tertúlies de Valle-Inclán al Nuevo Café de Levante.
El 1911 rep la tercera medalla de la Primera Secció dels "Premios a los expositores de arte decorativo"[1]
El 1913, aconsegueix una beca d'estudis per a anar París i Londres. A la seva tornada, comença a desenvolupar una intensa activitat com a cartellista i publicista per a diferents cases comercials. Paral·lelament treballa com a il·lustrador[2] a les principals revistes del moment, com Nuevo Mundo, La Esfera o Blanco y Negro, i per a editorials com El Cuento Semanal, La Novela Corta o l'editorial valenciana Prometeo.
El 1914 va guanyar el primer[3] i el quart premi del concurs de cartells[4] anunciants de la casa de Xocolates Amatller de Barcelona.
El 1925, rep el guardó més prestigiós del moment: la medalla d'or en l'Exposició Internacional d'Arts Decoratives de París. Un any després va realitzar el cartell de la pel·lícula de Florián Rey Agustina de Aragón.[5] També realitzava altres treballs, com el fullet[6] per a l'Asociación Nacional de Médicos de lucha antituberculosa el 1926 Durant la Guerra Civil, Penagos viu a València, on ocupa la Càtedra de dibuix a l'Institut Obrer de València. És un dels veterans cartellistes republicans[7] però, en aqueixos moments, la majoria de les revistes per a les quals havia treballat ja havien desaparegut.
El 1948 marxa a l'exili a Sud-amèrica (Xile i Argentina). En 1953 regressa a Espanya i, un any després, mor a Madrid, on havia ocupat la càtedra de Dibuix de l'Institut de Batxillerat Cervantes.
El seu fill, Rafael de Penagos (Madrid 1924-2010),va ser un conegut actor de doblatge.
Les il·lustracions Art Déco creades per Penagos representaven una nova societat urbana i moderna. Estaven protagonitzades per una nova dona, que passaria a definir-se com la “dona Penagos”:[8] dona prima, sense malucs, que fumava, practicava els esports més sofisticats, mostrava gran afició per l'exòtic, etc.[9]
La col·lecció més important que existeix, composta per 246 obres, actualment és propietat de la Fundació MAPFRE.
Va realitzar nombroses exposicions, com el 1925 a Madrid a una exposició organitzada per la Unión de dibujantes españoles[10] amb altres artistes com K-Hito, Salvador Bartolozzi Rubio, Fresno, etc. La seva obra va ser exposada també a l'Almodí de Xàtiva del 22 de febrer al 6 d'abril de 2008.[11]