Algunes publicacions estan digitalitzades, i es poden consultar a través d'un catàleg especial anomenat «Hemeroteca Històrica Local» que mostra la premsa consultable en línia.[2]
El primer periòdic aparegut a Reus és, com coincideixen tots els autors,[3][4][5][6] el Periódico político y mercantil de la villa de Reus, que va sortir el 1813. L'historiador reusenc Pere Anguera apunta que la història de la premsa és paral·lela a la història de la llibertat. Durant l'antic règim, sota el qual només es permetia, i encara amb restriccions, la publicació de noticiaris intranscendents o repertoris de fets curiosos o educatius, no es va imprimir a Reus cap periòdic. El primer que va sortir ho va fer durant la Guerra del Francès, impulsat pel metge Jaume Ardèvol. El fet important no és que aparegués durant el conflicte bèl·lic, que podria fer suposar que era producte del desgavell, sinó que va sortir sota la llibertat d'expressió que reconeixia la Constitució de 1812. Era un periòdic de clara voluntat liberal, que transmetia molts més conceptes ideològics i doctrinals que no pas informació, no explicava fil per randa els esdeveniments. L'èxit del diari va fer que sortís un periòdic complementari, l'Eco de Reus, també d'ideologia liberal, cosa que fa creure que la ideologia progressista era important. Al mateix temps va sortir El Centinela de la Patria en Reus, que malgrat la referència toponímica, s'imprimia a Tarragona, ja que no va trobar impressors a Reus que el volguessin estampar aquest periòdic ultraconservador i integrista. El retorn a l'absolutisme de Ferran VII el 1814 va acabar amb aquesta premsa. A Reus, fins al Trienni liberal no va aparèixer cap més publicació, amb la Diana Constitucional Política y mercantil de la Villa de Reus, que va aprofitar les llibertats acabades de recuperar per defensar de nou el pensament progressista. El segon retorn a l'absolutisme el 1823 va comportar de nou l'ostracisme periodístic.[7]
La premsa satírica, moltes vegades menystinguda, és un reflex del grau de llibertat en el moment en què es produeix i és també un important altaveu ideològic. La premsa satírica reusenca va aparèixer de la mà de Joaquim Maria Bartrina i Eduard Toda per l'agost de 1868 amb El Sorbete, una revista de to pedant i groller que va fer mal a la societat benpensant. La primera revista en català a la ciutat va ser una altra revista satírica i humorística, Lo Campanar de Reus, d'un humor més aigualit i una crítica apersonal i intemporal que va sortir el 1879. En alguns moments, com ara el 1891, es va arribar a una gran virulència dialèctica entre ideologies oposades, llançant atacs difamatoris contra persones i institucions: va ser la polèmica que es va establir entre La Bomba,La Tos i Lo Moro de Foch. Però la premsa satírica no busca només una vàlvula de sortida del malhumor, la venjança o l'enveja personal, és també una fórmula per a publicar propostes teòriques de perillosa o arriscada formulació. Com a exemple tenim Reus 1973, impulsada per Josep Maria Prous i Vila i Salvador Torrell a començaments de 1923 i que deia que estava publicada cinquanta anys més tard. Aquesta ucronia els permetia la publicació de notícies impossibles però desitjades.[7] Marc Ferran, historiador i estudiós de la premsa satírica reusenca, diu que la producció satírica de Reus s'ha de vincular al dinamisme i a la sensibilització dels reusencs per l'associacionisme polític i cultural i al foment de societats on s'integraven aquests dos elements. I segueix dient: encara que Torrent i Tasis minimitzin la qualitat del seu contingut, el que interessa d'aquest tipus de premsa no és tant la informació que donen sinó com l'exposen. En quin nivell de caricatura i de sàtira es mouen els seus atacs, perquè reflecteixen el grau de crispació en l'àmbit polític i ideològic de la societat del moment.[9]
El Grup modernista de Reus o Colla de ca l'Aladern era un grup d'escriptors molt joves que durant els anys 1897 i 1898 es van aplegar al voltant de Cosme Vidal (que signava Josep Aladern i d'aquí el nom del grup) a la seva impremta-llibreria "La Regional" al carrer de Jesús de Reus. La majoria d'integrants de la Colla van començar les seves aventures literàries a les revistes que van editar. L'Aladern ja havia tret al carrer a Reus, l'any 1893, dos números de La Gent del Llamp: periòdic setmanal, literari, artístic, científic i musical com a portaveu del jovent del Camp de Tarragona, que començava a proposar criteris modernistes en la línia més radical i emparentada amb l'anarquisme. La revista més important del Grup va ser La Nova Catalunya, que va tenir tres èpoques: una primera a Sitges el 1895, on en van sortir tres números. Una segona a Alcover i a Reus, el 1896 amb deu números, i la tercera, on s'integraren els membres del Grup, el 1898 a Reus, amb nou números i era considerada la "revista de la colla". A l'etapa reusenca incorporà una "h" al títol: La Nova Cathalunya, seguint les propostes ortogràfiques de Miquel Ventura. Aquesta publicació tenia un ample contingut modernista i catalanista. Reus Tranquil, confeccionat a "La Regional" pels membres més joves que s'amagaven sota pseudònims, i on sembla que al davant hi havia Xavier Gambús. Quan aquesta publicació va desaparèixer, Pere Cavallé, fent concessions a l'humorisme, publicà Lo Ventall, amb un èxit inesperat, que va propiciar la sortida, com a continuació, de Lo Lliri. En totes hi col·laboraren els components del Grup. Mig any després, desaparegut Lo Lliri, Pere Cavallé publica una altra revista, La Palma, que va ser la de més llarga vida, de l'agost de 1899 a l'octubre de 1900, amb una capçalera dibuixada per Hortensi Güell, portaveu de la Societat La Palma, on molts membres del grup hi estaven afiliats. Progressivament els integrants del Grup es van anar dispersant, però s'acolliren a les pàgines de la Revista del Centre de Lectura en la seva segona època. Van seguir publicant després a Pàtria Nova: periòdic nacionalista, fundat per Xavier Gambús i que sortí el 1905 i el 1906. Ròmul Salleres va formar part de la redacció de Germinal: revista d'arts, literatura y ciencies, també el 1905 i 1906, on s'incorporaren nous elements modernistes de la ciutat, com Francesc Cubells i Florentí i hi col·laboraven Puig i Ferreter i Plàcid Vidal. Ars: revista del Centro de Lectura recollí també als membres dispersos de la Colla. L'última revista reusenca de l'Aladern, El Rossinyol, volia incorporar i formar nous escriptors. Athenaeum: revista del Centro de Lectura va tenir diversos components del grup com a col·laboradors. El darrer reducte del modernisme reusenc va ser la revista Foc Nou, el 1910 i 1911, que va publicar un número d'homenatge a Antoni Isern. La majoria d'aquestes revistes publicaren fulletons, on sortien per fascicles diverses obres dels modernistes, pròpies o traduccions de la literatura europea contemporània. Tots els components del Grup publicaren també a la premsa reusenca de l'època: Lo Somatent, La Autonomía, publicació on el 1899 la majoria de membres de la colla participaven en una secció "Los viernes de La Autonomía" d'un clar contingut de creació literària i intel·lectual, Reus Literari, L'Escut de Reus, La Trompeta, El Veloz, l'Eco del Centro de Lectura, El Pandemonium, i altres.[10]
La derrota republicana de 1939 va portar a la desaparició de tota la premsa no provincial. El feixista Diario Español publicat a Tarragona, va ser l'únic periòdic tolerat. La rica tradició periodística reusenca i la de les ciutats veïnes va desaparèixer. Ni tan sols les iniciatives d'alguns reusencs addictes al règim, com ara l'alcalde franquista Joan Bertran, o de Josep Maria Guix Sugranyes, van aconseguir altra cosa que el permís per a publicar un setmanari, Reus: semanario de la ciudad publicat des del 1952 al 1986.[7]
Portada del catàleg 170 anys de premsa a ReusPeriódico Político y Mercantil de la villa de ReusDiana constitucional política y mercantil de la villa de ReusLa Joven EspañaEl CroniconDiario de Reus 1844ElEntreactoAlbumdeEuterpeRedención del PuebloEl SorbeteLas Circunstancias Año I númLo Campanar de ReusRevista del Centro de LecturaLo SomatentLa PipaReus ArtistichElVelozLo LliriEl PandemoniumRepublica semanarioPatria Nova1
El Eco del Centro de Lectura: periódico de literatura y de intereses materiales y morales (1859-1860, 1862, 1870-1872, 1877-1882 i 1897) [BC], [BCL], [BCXA]
El Porvenir: periódico de intereses morales y materiales, de noticias y de literatura (1860) [BCL]
El Entreacto: periódico semanal de teatros, literatura, modas y noticias (1861) [BCXA]
Álbum de Euterpe: periódico dedicado exclusivamente a los señores concurrentes a los jardines de esta musa en la ciudad de Reus (1862-1864) [BCL] [BCXA]
Revista del Ateneo: órgano oficial de la Sociedad de este nombre y periódico de literatura y de intereses morales y materiales (1863) [BCXA]
El Imparcial Reusense (1866) No se'n coneixen exemplars[15]
El Canta claro: periódico satírico-político jocoso-serio y de intereses locales. Saldrá todos los días que salir le plazca (1869) [BCXA]
El Enano de la Venta: periódico anti-político, satírico, típico y otras menudencias de cierta estofa, para honra y gloria de los libérrimos derechos individuales, inprescriptibles, inalienables, ilegislables y todo lo que cabe en able com sable etc, etc, etc. (1869) [BCXA]
La Torre de Babel: periódico defensor de la situación presente en España, como en su día lo será de toda la récua de las situaciones futuras (1870) [BCXA]
El Reusense: periódico liberal democrático (1870) [BCXA]
El Fomento Reusense: periódico quincenal ageno á todos los partidos políticos habidos y por haber, reñido abiertamente con la política y dedicado esclusivamente al fomento de los intereses morales y materiales de nuestra localidad (1881) [BCXA]
Crónica de Reus: periódico político de noticias y avisos e intereses generales (1882-1887) [BCXA]
El Reusense: periódico semanal de intereses locales, comerciales y literatura (1882) [BCXA]
Revista del Centro de Lectura: semanario científico, literario y artístico / Revista del Centre de Lectura (1883-1884, 1901-1904 i 1920-1936) [BC], [BCL], [BCXA]
El Imparcial Reusense: diario de noticias. Eco de la opinión y de la prensa (1883) [BCXA]
Diario de la noche (1883). No se'n coneixen exemplars[18]
La Veu del Camp: periódich mensual de l'Associació Catalanista de Reus (1885-1888 i 1889-1890) [BC], [BCL], [BCXA], [HT]
El Mensajero: tirada 5.000 ejemplares. Se publicará á lo menos una vez al mes (1887) [BCXA]
La Medicina contemporánea: revista médica de Reus: órgano de la clase médico-farmacéutica de la provincia y del centro médico-farmacéutico de Tarragona (1887-1892) [BCL], [BCXA]
La Chicharra: periódico serio-jocoso redactado por una caterva de doctores de buen humor. Dará un canto o un arañazo por semana (1887) [BCXA]
Foment: setmanari nacionalista republicá (1906-1923 i 1930-1936) [BC], [BCL], [BCXA]
El Magisterio Tarraconense: revista de instrucción pública, propiedad de la Asociación provincial (1908-1932) [BC], [BCL], [BCXA]
El Consecuente / El Conseqüent: órgano del partido republicano radical autonomista (1908-1928, 1932-1934 i 1936) [BC], [BCL], [BCXA]
El Rossinyol: art, literatura, humorisme (1908-1909) [BC], [BCL], [BCXA]
La Justícia Social (1909-1916) [BC], [BCXA]
Anuario-Guía y Almanaque de Reus (1905) [BCL]
Boletín de los Previsores Españoles (1909) [BCXA]
Lo Campaneret: periódich seminari toca campanas humorístich literari y musical (1909) [BC], [BCXA]
Lo Camell: periódich satírich / El Camell: setmanari festiu (1909 i 1913) [BC], [BCL], [BCXA]
La Kábila: organillo murguista: periódico humorístico é inofensivo. No se ocupará de política ni religión / La Kábila de Reus: periòdic humorístic (1909) [BCXA]
La Rialla: setmanari satírich humorístich y serio (1909) [BCXA]
El Heraldo de Reus: semanario comercial portavoz del Campo de Tarragona (1916-1934) [BC], [BCL], [BCXA]
El Heraldo de Cataluña: semanario ilustrado defensor de los intereses de este Principado, ageno a toda política partidista (1916-1934) [BC], [BCL], [BCXA]
El Loro: semanario festivo (1916-1917) [BC], [BCL], [BCXA]
Unión Carto-Filatélica Universal (1916 i 1920). No es coneixen exemplars
Catalunya Nació: portaveu de la Joventut Nacionalista Republicana (1917) [BCL], [BCXA]
Bona Llevor: butlletí mensual, portaveu de la Secció Catequística del Patronat Obrer de Sant Josep i dels pomells de joventut Misericòrdia i Bona Llevor (1921-1923) [BCL], [BCXA]
Fulla Parroquial. Església de la Puríssima Sang de Nostre Sr. Jesucrist (1928) [BCXA]
La Tronada: setmanari poca-solta, de notícies, avisos, anuncis i esquel·les mortuories. Ironia i pessigolles a l'engròs (1928-1929) [BC], [BCL], [BCXA]
Letras: revista escolar mensual (1928) [BCL], [BCXA]
Boletín Oficial del Ayuntamiento de Reus (1939) [BCXA]
170 anys de premsa a Reus 1813-1983. Reus: l'Ajuntament; Centre de Lectura, 1983. Catàleg d'exposició.
200 anys de premsa diària a Catalunya (1792-1992). [Ramon Alberch... et al.] Barcelona: Arxiu Històric, 1995.
Anguera, Pere. El Centre de Lectura de Reus: una institució ciutadana. Barcelona: Edicions 62, 1977. ISBN 8429712879
Anguera, Pere. Comportament polític i actituds ideològiques al Baix camp 1808-1868. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1983
Anguera, Pere. Històries de Reus. Reus: Centre de Lectura, 2004. ISBN 8487873553
Anguera, Pere. L'Ombra de l'estel blanc. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1989. ISBN 8478560300
Anguera, Pere. “Nacionalisme i qüestió social a la premsa finisecular del Camp de Tarragona”. A: Quaderns d'Història Contemporània, núm. 7 (1875). P. 55-65
Anguera, Pere; A. Gavaldà; X. Pujadas, La premsa a la província de Tarragona durant la Segona República 1931-1936. Tarragona: La Diputació, 1996. ISBN 848861828X
Anguera, P.; Rosa Cabré. Ideologia i història dels diaris reusencs en català. Reus: Centre de Lectura, 1979
Anguera, P.; A. Arnavat; X. Amorós. Història gràfica del Reus contemporani. Vol. I Reus: l'Ajuntament, 1986. ISBN 8439870027
Anguera, P.; J. Mèlich. El socialisme utòpic a Reus. Lectura de la “Joven España”, Reus: Centre de Lectura, 1981.
Aragonès Vidal, Salvador. La revolución de septiembre y el “Diario de Reus”. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1969.
Banús i Sans, J. “La prensa reusense desde sus inicios” A: Revista del Centro de Lectura. 1963.
Bertran i Pijoan, Lluís. Premsa de Catalunya. Barcelona: l'Ajuntament, 1931.
Bofarull i de Brocà, Andreu de. Anales historicos de Reus, desde su fundacion hasta nuestros dias. 2a ed. Reus: Imp. de la V. é Hijo de Sabater, 1866.
Bonillo, Xavier. “Revista del Centre de Lectura: la cultura dels Ateneus: 1920-1934” A: Plecs d'Història Local, núm. 82 (juliol-agost 1999) Pàgs. 47-49
Capdevila, M. D.; Roser Masgrau, “La Justícia Social”: òrgan de la federació catalana del PSOE 1910-1916, Barcelona: Centre d'Estudis d'Història Contemporània, 1979. ISBN 8470800582
Costafreda, Mercè. “La Veu del Camp” i l'Associació Catalanista de Reus. Acompanyat dels Índexs de la reedició de “la Veu del Camp”. Jaume Massó Carballido. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1994. ISBN 8460515486
La Diana constitucional, política y mercantil de la villa de Reus en el marc del trienni liberal. Introducció de Ramon Arnabat. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1997. ISBN 8493410853 [Inclou l'edició facsímil de la publicació]
Duarte, Àngel. Possibilistes i federals: política i cultura republicana a Reus (1874-1899). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1992. ISBN 8460418499
El Eco de Reus, 1814, i El Centinela de la patria en Reus, 1814; introducció i índexs per Xavier Ferré i Trill. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1997. ISBN 849217613X [Inclou l'edició facsímil de la publicació]
Ferran, Marc. Humor i sàtira a Reus: la premsa satírica (1868-1936). Reus: Centre de Lectura, 1992. ISBN 8487873049
Fort Prats, Jaume. Anales de Reus desde 1860 a nuestros días. Reus: Imp. de Celestino Ferrando, 1924-1932. 9 vols.
Gras i Elías, Francesc. El periodismo en Reus, desde 1813 hasta nuestros días (1904), Reus: Centre de Lectura, 1973 (2a edició).
Guillamet, Jaume. Els orígens de la premsa a Catalunya: catàleg de periòdics antics (1641-1833). Barcelona: Arxiu Municipal, 2003. ISBN 8476096704
Santasusagna, J. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982
Sunyer, Magí. Els marginats socials en la literatura del grup modernista de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1984. ISBN 8439820151
Torrent, Joan; Rafael Tasis. Història de la premsa catalana, Barcelona: Bruguera, 1966.
Tous, J. La formació del catalanisme polític a Reus: “Lo Somatent”. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1987. ISBN 8486387523
Vernet i Borràs, Joan. Els debats polítics i socials a la premsa de Reus durant el sexenni democràtic (1868-1874). Reus: Centre de Lectura, 2018. ISBN 9788494950827
La Veu del Camp: periódich de l'Associació Catalanista de Reus. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1993-1998. 4 vols. [Inclou l'edició facsímil de la publicació]
Vidal, Plàcid. L'assaig de la vida. Barcelona: Estel, 1934.
Arco, Luis del. “El periodismo en Tarragona: ensayo histórico-bibliográfico” A: Boletín arqueológico, VIII (1908)
Elías de Molins, Antonio. Diccionario biográfico y bibliográfico de escritores y artistas catalanes del siglo XIX. Barcelona: Imp. de Fidel Giró, 1889-1895.
Figueres, Josep M. “Les publicacions periòdiques a Catalunya en el moment del Diari Català (1879-1881): cens i estudi estadístic: premsa comarcal” A: Butlletí de la Societat Catalana d'Estudis Històrics núm. XVII (2006) p. 111-139
Miquel i Vergés, Josep. La premsa catalana del vuit-cents. Barcelona: Barcino, 1937.
Torrent, Joan. La Presse catalane depuis 1641 jusqu'a 1937: essai d'index; avec la collaboration de Francesc Carbonell, José Monfort et Rafael Bori journalistes. Barcelona: Agrupació Professional de Periodistes, 1937.
Sunyer, Magí. Els marginats socials en la literatura del Grup Modernista de Reus. Reus:Associació d'Estudis Reusencs,1984,p.30-32, 70-73 i 149-152. ISBN 8439820151.
Gras i Elies. El periodismo en Reus desde 1813 hasta nuetros días. Tarragona: Tipografía de F. Arís e Hijo, 1904, p. 25-26: "Dirigido por Pedro Gras y Ballvé. El Liceo: órgano de la sociedad del mismo nombre.