Director d'orquestra i compositor francès From Wikipedia, the free encyclopedia
Roger Désormière (Vichèi, 13 de setembre de 1898 - 18è districte de París, 25 d'octubre de 1963)va ser un director i compositor francès.[1][2][lower-alpha 1]
![]() ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 13 setembre 1898 ![]() Vichèi (França) ![]() |
Mort | 25 octubre 1963 ![]() 18è districte de París (França) ![]() |
Causa de mort | càncer de pulmó ![]() |
Sepultura | cementiri de Vichy ![]() |
Formació | Conservatoire de Paris ![]() |
Activitat | |
Ocupació | director d'orquestra, compositor, membre de la Resistència Francesa ![]() |
Gènere | Música clàssica ![]() |
Moviment | Música clàssica ![]() |
Professors | Philippe Gaubert ![]() |
Instrument | Flauta ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Nascut a la regió d'Allier, i va passar la seva infantesa entre el balneari, on els seus pares eren perruquers durant la temporada, i el poble veí de Cusset.[3] Allà va començar com a flautista a l'harmonia local, La Semeuse, i va assistir a nombrosos concerts al Grand Casino de Vichy durant la temporada termal.[3] Va ser assessorat per Georges Laurent, aleshores solista de l'orquestra Grand Casino.[3]
A partir de 19143, va estudiar al Conservatori de París on va prendre classes de flauta amb Philippe Gaubert i d'harmonia amb Xavier Leroux, i a la Schola Cantorum per a classes de direcció amb Vincent d'Indy, i de contrapunt i de fuga amb Charles Koechlin en classes particulars. Va formar, amb Henri Sauguet, Maxime Jacob i Henri Cliquet-Pleyel, l'"École d'Arcueil",[4] que es va posar sota la direcció d'Erik Satie. El 1917 va ser mobilitzat a l'exercit d'infanteria[3] i el 1920 va començar la carrera de director d'orquestra.[3]
El 1924 va produir l'adaptació musical, basada en cançons populars angleses arranjades i instrumentades, de l'obra de Shakespeare Roméo et Juliette, adaptada per Jean Cocteau, presentada per primera vegada al teatre "La Cigale" de París, el 2 de juny de 1924.
Dirigí els Ballets Suecs (1924-1925) i esdevingué director musical dels Ballets Russos (1925-1929). A partir de 1932, es va interessar per la música de cinema i esdevingué director musical de la firma Pathé-Nathan. Va dirigir successivament les orquestres de La Scala, Covent Garden, Montecarlo, l'Opéra-Comique (1937-1944), l'Òpera de París (1944-1946), la BBC (1946-1947) i l'Orquestra Nacional de França (194-1951).
Va compondre música incidental, com la de Les Cenci d'Antonin Artaud (estrenada el 6 de maig de 1935) i diverses partitures de pel·lícules: The Rules of the Game, Le Mariage de Chiffon, Le Voyageur de la Toussaint, etc. També va dirigir l'enregistrament de molts altres. L'abril i maig de 1941 va produir el primer disc complet de l'òpera Pelléas et Mélisande de Claude Debussy.
Durant l'Ocupació alemanya, Roger Désormière va ser membre d'un moviment de resistència, el "Front Nacional dels Músics", una branca "categòrica" del Front Nacional de la Resistència, al costat d'Henri Dutilleux, Manuel Rosenthal, Charles Munch, Paul Paray, Elsa Barraine, Louis Durey, Francis Poulenc, Georges Auric, Claude Delvincourt, Irène Joachim, etc.[5]
Va fundar l'Associació Francesa de Músics Progressistes amb Serge Nigg, Louis Durey i Elsa Barraine.
Víctima l'any 1952 d'un ictus que el va deixar afàsic, es va veure obligat a abandonar la seva carrera. Va morir l'any 1963 d'un càncer de pulmó. Està enterrat al cementiri de Vichy.[3]
Roger Désormière es va casar amb Colette Steinlen, filla del dissenyador i pintor Théophile-Alexandre Steinlen, que va morir el 1969.
« | "Per a mi, la precisió i la transparència són les qualitats més nobles de l'art de la direcció."[8] | » |
|
|
Després d'escoltar L'Arlésienne, les suites orquestrals 1 i 2:
« | "És evident que està bé quan el director es diu Désormière! Un dels únics de veritat! I després quan és bona música francesa."[9] | » |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.