actriu italiana From Wikipedia, the free encyclopedia
Giulietta (Giulia Anna) Masina (San Giorgio di Piano, Bolonya, 22 de febrer del 1920[1] - Roma, Itàlia, 23 de març del 1994) va ser una actriu italiana.[2] Va ser l'esposa de Federico Fellini.
![]() (1966) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (it) Giulia Anna Masina ![]() 22 febrer 1921 ![]() San Giorgio di Piano (Itàlia) ![]() |
Mort | 23 març 1994 ![]() Roma ![]() |
Causa de mort | càncer de pulmó ![]() |
Sepultura | Fellini tomb (en) ![]() ![]() |
Residència | Roma ![]() |
Formació | Universitat de Roma La Sapienza ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Guionatge televisiu i interpretació cinematogràfica ![]() |
Ocupació | actriu de teatre, actriu de cinema, guionista de televisió ![]() |
Activitat | 1948 ![]() ![]() |
Gènere | Neorealisme ![]() |
Família | |
Cònjuge | Federico Fellini (1943–1993) ![]() |
Premis | |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Filla d'un pare violinista i professor de música, Gaetano Masina, i d'una mare mestra Angela Flavia Pasqualin, arribarà a Roma, per viure a casa d'una tia seva. Va estudiar al liceu de les Germanes Ursulines i posteriorment es va llicenciar en Filosofia i Lletres per la Universitat de la Sapienza. Durant el seu pas per la universitat, va conrear la seva passió per la interpretació i en el curs 1941 - 1942 va participar en molts espectacles de dansa, música i teatre universitari a l'Stadium Urbis, que després es convertiria en el Teatre Ateneu de Roma. El 1943 va entrar a formar part de la Companyia de Teatre Còmic Musical, on actuaria com a ballarina, cantant i actriu en diferents operetes i obres còmiques.
També comença a treballar a la ràdio, on es farà coneguda per l'èxit del serial radiofònic Terziglio, escrit per un jove Fellini. És l'enamorament sobtat: s'hi casa el 30 d'octubre del 1943.
Després de la fi de la Segona Guerra Mundial, reprèn el teatre universitari amb l'obra Angélica, escrita i dirigida per Leo Ferrero i coprotagonitzada per Marcello Mastroianni. L'obra Gli Innamorati, el 1951, serà la seva última incursió en el teatre.
El seu començament en el cinema té lloc el 1946 com a figurant a Paisà, de Roberto Rossellini. Després, Alberto Lattuada, el 1948, li confia el paper de la pobra prostituta de Senza pietà, pel qual obté un Nastro d'Argent al millor paper secundari femení. Un gran nombre de realitzadors italians (i d'altres nacionalitats) la faran treballar, començant pel seu marit, amb el qual rodarà set vegades. Els més famosos seran Comencini, Duvivier, Sordi, Forbes…[3]
És segur que el seu paper de Gelsomina a La Strada el 1954 la dona a conèixer mundialment. És la dona i la musa de Fellini, que troba en ella el seu igual artístic. Les seves característiques la fan interpretar personatges ingenus que evolucionen en universos cruels; Masina és sovint anomenada la "Chaplin femenina".
Sobreviu a penes cinc mesos el seu marit, deixant de lluitar contra el càncer de pulmons que l'afectava. En el seu funeral, el trompetista Mauro Maur, «La Sua Tromba[4]» com ella l'anomenava, va interpretar la música de Nino Rota de la pel·lícula La Strada. Havia deixat una carta en la qual li demanava que toqués aquesta melodia.[5]
nota: els Ruban d'argent són els Premis de la crítica del cinema italià; els David di Donatello són els equivalents italians dels Premis Gaudí.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.