actriu francesa From Wikipedia, the free encyclopedia
Anouk Aimée, del nom real Françoise Sorya Dreyfus, Nicole Françoise Florence Dreyfus o Nicole Dreyfus (París, 27 d'abril de 1932 - París, 18 de juny de 2024)[1] va ser una actriu francesa, que va aparèixer en setanta pel·lícules des de 1947.[2] Va ser candidata a l'Oscar a la millor actriu l'any 1967 pel film Un Homme et une Femme, de Claude Lelouch.Tot i que la majoria de les seves pel·lícules eren franceses, també va fer pel·lícules a Espanya, Gran Bretanya, Itàlia i Alemanya, juntament amb algunes produccions americanes.
![]() (1963) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (fr) Nicole Françoise Florence Dreyfus ![]() 27 abril 1932 ![]() 17è districte de París (França) ![]() |
Mort | 18 juny 2024 ![]() 18è districte de París (França) ![]() |
Sepultura | cementiri Saint-Vincent ![]() |
Altres noms | Anouk Aimée ![]() |
Formació | Mayfield School ![]() |
Alçada | 1,73 m ![]() |
Pes | 64 kg ![]() |
Activitat | |
Camp de treball | Interpretació i interpretació cinematogràfica ![]() |
Ocupació | actriu de cinema ![]() |
Activitat | 1947 ![]() ![]() |
Família | |
Cònjuge | Albert Finney (1970–1978) Pierre Barouh (1966–1969) Nikos Papatakis (1951–1954) Edouard Zimmermann (1949–1950) ![]() |
Parella | Marcello Mastroianni ![]() |
Fills | Manuela Papatakis ( ![]() ![]() |
Mare | Geneviève Soria ![]() |
Premis
| |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Filla de la també actriu Geneviève Sorya, va començar la seva carrera en pel·lícules franceses a l'edat de catorze anys. Aviat va adoptar com a nom artístic Anouk, el del seu primer personatge, i Aimée, que li suggerí Prévert.[3]
Entre les seves pel·lícules hi ha a La Dolce Vita, de Federico Fellini (1960), després de la qual va ser considerada una «estrella en ascens que va explotar» al món del cinema.[4] Posteriorment va actuar a 8½, de Fellini (1963), Lola, de Jacques Demy (1961), Justine, de George Cukor (1969), Tragedy of a Ridiculous Man, de Bernardo Bertolucci (1981), i Prêt à Porter, de Robert Altman (1994).[5]
Va guanyar el Globus d'Or a la millor actriu - Drama cinematogràfic i el premi BAFTA a la millor actriu i va ser nominada a l'Oscar a la millor actriu per la seva interpretació a Un homme et une femme (1966). La pel·lícula «pràcticament va tornar a encendre l'exuberant romanç a la pantalla en una època de modernisme escèptic» i li va portar fama internacional.[6] D'aquest film, se n'han fet dues seqüeles: Un homme et une femme: vingt ans déjà (1985)[7] i Les plus belles années d'une vie (2019).[8]
Va guanyar el premi a la millor actriu al Festival de Canes per la pel·lícula de Marco Bellocchio Salto nel vuoto (1980). El 2002 va rebre un premi César honorífic, el premi nacional de cinema de França.[9]
Aimée era coneguda pels seus «trets sorprenents» i bellesa, i considerada com una de les 100 estrelles de cinema més sexy de la història.[6] Sovint ha retratat una dona fatal amb una aura malenconiosa. A la dècada de 1960, la revista Life va comentar: «després de cada imatge, la seva enigmàtica bellesa va perdurar» en els records del seu públic, i la va anomenar «la resident més bella de la Rive Gauche».[10]
En 2003 va rebre l'Os d'Or d'Honor del Festival de Cinema de Berlín, que li va dedicar aquell any una retrospectiva de les seves pel·lícules. La seva última intervenció en el cinema va ser a Les plus belles années d'une vie, de Claude Lelouch, projectada fora de competició al Festival de Canes.[11][5]
Va estar casada en quatre ocasions. El seu segon marit (1951-54) va ser el director cinematogràfic Nikos Papatakis. Entre 1970 i 1978 va estar casada amb l'actor britànic Albert Finney.[11][5]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.