From Wikipedia, the free encyclopedia
Хантийският език (самоназвание: ханты ясаӈ; старо название: остяшки език) е езикът на хантите, живеещи в Ханти-Мансийски и Ямало-Ненецки автономен окръг и Томска област в Русия. Принадлежи към угро-финските езици. Има няколко диалекта, сред които обдорски, обски, иртишки, сургутски и вах-васюгски, които обаче се различават съществено и са неразбираеми помежду си. Към 2010 г. се говори от 9580 души.[1] Между 20% и 60% от хантите говорят хантийски, но по-младите говорят предимно руски.[1]
Използва вариант на кирилицата, въведен през 1937 година:
А а Ӓ ӓ Б б В в Г г Д д Е е Ё ё Ә ә Ӛ ӛ Ж ж З з И и Й й К к Ӄ ӄ Л л Л’ л’ М м Н н Ӈ ӈ О о Ӧ ӧ Ө ө Ӫ ӫ П п Р р С с Т т У у Ӱ ӱ Ф ф Х х Ц ц Ч ч Ч’ ч’ Ш ш Щ щ Ъ ъ Ы ы Ь ь Э э Ю ю Я я
Езикът е аглутинативен. Отношенията между частите на изречението се изразяват чрез окончания. Например при имената:
Сравни:
Притежанието се изразява чрез окончания за единствено, двойствено и множествено число (има общо 27 форми). Например:
Хантийският език е доста близък до унгарския. Сравни числителните имена:
Хантийският и мансийският език са всъщност именително-винителни езици с новаторска морфологична ергативност. В ергативна конструкция подлогът и допълнението са в един и същ падеж в случай на непреходен глагол, докато при преходен глагол вършителят на действието се поставя в местен падеж (със значение на творителен).