Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Симон (Семен) Захарович Юдович (21 листопада 1907, Мстиславль — 14 липня 1999, Запоріжжя) — український радянський металург, технолог-машинобудівник, педагог. Доктор технічних наук, доцент. Лауреат Державної премії УРСР в галузі науки і техніки (1971). Засновник наукової школи із впливу різних факторів виробництва на здатність до штампування сталей та сплавів.
Симон Юдович | |
---|---|
![]() | |
Народився | 21 листопада 1907
Мстиславль, Російська імперія |
Помер | 14 липня 1999 (91 рік) Запоріжжя, Україна |
Alma mater | Дніпропетровський металургійний інститут (1934) |
Галузь | металургія, технологія машинобудування |
Заклад | Дніпропетровський металургійний завод (1924—1929) «Запоріжсталь» (1934—1940) «Дніпроспецсталь» (1940—1956) Кузнецький металургійний комбінат (1941—1949) Запорізький машинобудівний інститут імені В. Я. Чубаря (1956—1998) |
Посада | начальник зміни, начальник прокатного цеху, головний інженер, доцент, професор |
Вчене звання | доцент |
Науковий ступінь | доктор технічних наук |
Відомі учні | Євген Білий, Валентин Дубина, Віктор Павлов, Степан Кравчун, Микола Халявко |
Відомий завдяки: | заснуванню наукової школи із впливу різних факторів виробництва на здатність до штампування сталей та сплавів, співзаснуванню кафедри машин і технології обробки металів тиском |
Нагороди |
Понад 15 років — головний інженер металургійного підприємства «Дніпроспецсталь» (1940—1956). Наприкінці 1950-х років розпочав наукову діяльність, понад 40 років викладав у Запорізькому машинобудівному інституті імені В. Я. Чубаря (1956—1998). Автор близько 120 наукових робіт, понад 10 авторських свідоцтв на винаходи[1].
Народився 21 листопада 1907 року в місті Мстиславль (теперішня Білорусь).
З 17 років працював слюсарем Дніпропетровського металургійного заводу. У 1934 році закінчив Дніпропетровський металургійний інститут, після чого направлений на новостворений металургійний комбінат «Запоріжсталь», де обіймав посади начальника зміни, начальника прокатного цеху, головного інженера[1]. У 1936—1937 роках перебував у відрядженні в США[2].
З 1940 року — головний інженер металургійного підприємства «Дніпроспецсталь». З початком німецько-радянської війни керував евакуацією заводу до Сталінська та створенням на його базі нового тимчасового підприємства «Спецсталь», працював на Кузнецькому металургійному комбінаті[1]. У 1949 році захистив дисертацію та здобув науковий ступінь кандидата технічних наук[3].
На початку 1950-х років піддавався переслідуванням Міністерства державної безпеки УРСР, як «єврейський буржуазний націоналіст», пов'язаний із групою євреїв Кузнецького металургійного комбінату, заарештованих за «шкідницьку та шпигунську діяльність». На Симона Юдовича та ще низку осіб була заведена агентурна справа «Земляки», встановлено стеження, йшла підготовка до арешту, але його вдалось уникнути[2].
У 1956 році розпочав наукову діяльність, обійняв посаду доцента кафедри металознавства та технології металів Запорізького машинобудівного інституту імені В. Я. Чубаря під керівництвом Бориса Натапова. У 1960 році Львом Живовим була створена кафедра машин і технології обробки металів тиском, на яку й перейшов Симон Юдович, дотичний до її розбудови[4].
Працював на кафедрі понад 40 років, майже до кінця життя. Жив у Запоріжжі, в будинку № 22 по проспекту Металургів[3]. Помер на 92-му році життя 14 липня 1999 року.
Автор близько 120 наукових робіт, понад 10 авторських свідоцтв на винаходи. Науковий керівник близько 10 кандидатів наук[4]. Серед учнів Симона Юдовича — науковці Євген Білий, Валентин Дубина, Віктор Павлов, Степан Кравчун, Микола Халявко тощо.
Засновник наукової школи із впливу різних факторів виробництва на здатність до штампування сталей та сплавів. Співрозробник дешевої та технологічної сталі для дисків компресорів, цементувальної конструкційної сталі[5].
У 1971 році, разом із колегами, нагороджений Державною премією УРСР в галузі науки і техніки «за докорінне вдосконалення технології холодної листової штамповки деталей і її впровадження на автомобільних заводах СРСР»[6].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.