Олександр Никифорович Чуйкевич— полтавський городовий (1665) і полковий (1693—1706) писар;
Василь Никифорович Чуйкевич— київський наказний полковник (1701), згодом генеральний суддя (1706—1709). Був прихильником гетьмана Івана Мазепи. 1710 року засланий до Сибіру, де прийняв чернецтво;
син Олександра Чуйкевича:
Федір Олександрович Чуйкевич (1685; за іншими даними 1695— близько 1764; за іншими даними— близько 1759)— український правознавець;
син Василя Чуйкевича:
Семен Васильович Чуйкевич— державний діяч Гетьманщини. Від 1728 року разом із Степаном Тарнавським керував Генеральною канцелярією. У 1730—1734 роках— ніжинський полковий суддя, згодом тимчасово очолював Ніжинський полк. Чоловік Мотрі Василівни Кочубей.
Серед представників роду Чуйкевичів:
Петро Андрійович Чуйкевич (близько 1783— 1831)— учасник Бородінського бою, за який одержав орден Володимира. У 1814—1816 роках— директор Окремої канцелярії військового міністра О.Горчакова. З 1823 року— генерал-майор. 3 1829 року— начальник штабу Окремого Оренбурзького корпусу. Присвятив Д.Трощинському свій переклад з французької «Познание человека» (1806). Автор книг «Стратегические рассуждения о первых действиях россиян за Дунаем в 1810 г.», «Рассуждения о войне 1812 г.» (1813).