Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Чарлз Лоутон (англ. Charles Laughton; 1 липня 1899 — 15 грудня 1962) — британський та американський актор, сценарист, кінопродюсер та режисер. Лауреат премії «Оскар» (1933).
Чарлз Лоутон Charles Laughton | ||||
---|---|---|---|---|
англ. Charles Laughton | ||||
Народився | 1 липня 1899 Скарборо, Північний Йоркшир, Велика Британія | |||
Помер | 15 грудня 1962 (63 роки) Голлівуд, Лос-Анжелес, Каліфорнія, США | |||
Поховання | Меморіальний парк «Форест-Ловн» (Голлівуд-Гілз) | |||
Національність | англієць | |||
Громадянство | Велика Британія (до 1950) США (з 1950) | |||
Релігія | атеїзм | |||
Діяльність | кіноактор, режисер, сценарист, продюсер | |||
Alma mater | Королівська академія драматичного мистецтва (1926)[1] і Scarborough Colleged | |||
Роки діяльності | 1926—1962 | |||
Дружина | Ельза Ланчестер (1929—до його смерті) | |||
Діти | не мав | |||
IMDb | nm0001452 | |||
Нагороди та премії | ||||
«Оскар» (1933) | ||||
| ||||
![]() Charles Laughton у Вікісховищі | ||||
Чарлз Лоутон був первістком в родині Роберта Лоутона та Ельзи Кулон. Народився 1 липня 1899 року у Скарборо, що в Північному Йоркширі, в готелі Victoria Hotel, який належав його батькам. Згодом у нього з'явилися двоє молодших братів: Том та Френк. Лоутони займались готельним бізнесом, і їхні справи поступово йшли вгору, тож у 1908 році вони придбали більш вражаючий та висококласний готель Pavilion Hotel, що розташовувався через дорогу від їхнього першого закладу.
Матір Чарлза, Ельза, була ірландкою і завзятою католичкою. На її бажання, у віці 14 років Чарлз першим вирушив до державної єзуїтської школи Stonyhurst College у Ланкаширі. Згодом до нього приєдналися і його брати. Чарлз, попри те, що його, як старшого сина, змалку готували до родинного бізнесу, все більше відчував потяг до світу вистав. Вперше він вступив на сцені у шкільному спектаклі «Особистий секретар».
Та 1915 року мати наполягла, щоб старший син почав поступово звикати до готельних справ та залишив коледж, натомість влаштувавшись на роботу до лондонського Claridge's hotel. У цьому готелі Чарлз на різних посадах пропрацював два роки. У вільний час він мав змогу відвідувати найрізноманітніші міські театри.
У 1917 році, коли йому виповнилося вісімнадцять, Лоутона було покликано до армії. Тоді Велика Британія у складі блоку Антанти брала участь у Першій світовій війні. Юнак отримав військове підготування у складі 87-го резервного батальйону у таборі Кеттерік в Йоркширі. Після декількох тижнів у піхоті, його було переведено в інший підрозділ. На фронт він рушив у складі батальйону 2/1. 9 серпня 1918 його військова частина прибула на узбережжя Франції. У тому ж році він зазнав газової атаки німців, і був демобілізований 14 лютого 1919 року. Внаслідок ураження іпритом у Лоутона все життя були алергічні шкірні реакції, і понад десять років він часто хворів на ангіну. Лише 1930 року йому вдалося вилікувати горло.
Війна залишила важкий слід не лише на його тілі, а й на емоційному сприйнятті світу. Раніше жвавий і веселий хлопець, тепер, повернувшись додому, часто замикався у своїй кімнаті зі словами «Я нікому не потрібний». Опинившись у рідному Скарборо, Чарлз все ж таки обійняв посаду менеджера у батьківському готелі, а у вільний час займався виступами у складі місцевих аматорських театральних груп.[2]
Його батько помер 1924-го року. Чарлз після цього повернувся до Лондона і вступив до Королівської академії драматичного мистецтва. Його вчителями стали Клод Рейнс, Еліс Гаше та Федір Коміссаржевський.[3] Провчившись у закладі два роки, він закінчив навчання із золотою медаллю найкращого актора. Після цього був зарахований до трупи професійного театру, і здобув певну впевненість у власних силах.[4]
На сцені Чарлз Лоутон дебютував 28 квітня 1926 року. У театрі Барнс на околиці Лондона він зіграв Осипа у постановці за твором Миколи Гоголя «Ревізор». У травні він виступив у одному з центральних столичних театрів Gaiety Theatre[en] з цією ж роллю.
Не зважаючи на те, що був зовсім не схожий на романтичного героя, Чарлз Лоутон причарував публіку своєю грою в класичних п'єсах Чехова «Вишневий сад» та «Три сестри». Він також зіграв головну роль у постановці за твором свого сучасника Арнольда Беннетта «Містер Проек». На репетиціях Лоутон зустрів свою майбутню дружину Ельзу Ланчестер, яка теж була залучена у спектаклі. Серед ролей талановитого англійця того періоду варто виокремити Еркюля Пуаро («Алібі» Агатою Крісті), Семюела Піквіка («Містер Піквік» Чарлза Діккенса), Тоні Переллі («На місці» Едґара Воллеса). З роллю у постановці кримінальної новели Сесіла Форестера «Відкладена сплата» Лоутон у вересні 1931 перетнув Атлантику, і вперше завітав до Сполучених Штатів. Ельза Ланчестер, яка за 2 роки до цього стала його дружиною, була поруч, а в цьому спектаклі грала роль доньки його героя. Від цього моменту почалося їхнє дев'ятнадцятирічне вояжування з Англії до Каліфорнії з невеличкими зупинками у Нью-Йорку. Це тривало аж допоки 28 квітня 1950 року подружжя не набуло громадянства Америки.
Імпресаріо Лоутона Гілберт Міллер влаштував 1931 року виступ актора на Бродвеї. Після того, як глядачі та критики Нью-Йорка, а згодом і Чикаго, побачили гру англійця, Чарлзові швидко запропонували контракт голлівудські шукачі талантів. Його найняла відома студія Paramount. Вже 1932 року вийшла 78-хвилинна драма «Диявол та безодня». В головних ролях знялися Таллула Бенкхед, Гарі Купер та Чарлз Лоутон. А через два місяці в Голлівуді було представлено нову стрічку з участю талановитого англійця — триллер «Старий темний дім». Це вже було результатом його співпраці зі студією Universal. Всього в тому році вийшло цілих шість картин з участю Лоутона. Серед його ролей на екрані були й римський імператор Нерон, і жахливий доктор Моро, що ставив досліди з вівісекції на тихоокеанському острові.
1933-го Лоутон знявся у двох картинах. Його першою роботою став сам англійський король Генріх VIII Тюдор у фільмі «Приватне життя Генріха VIII». Другою — стрічка «Біла жінка» із видатною білявкою Керол Ломбард як партнеркою. У першому в ролі дружин виступали Мерл Оберон, Венді Баррі, Ельза Ланчестер, Бінні Барнс та Еверлі Ґреґґ. Режисером був також англієць — Александр Корда. Фільм охоплює час перед стратою Анни Болейн і завершується одруженням Генріха на Катерині Парр. Стрічка була висунена на «Оскар» у двох номінаціях — найкращий фільм та найкраща чоловіча роль. Найкращим фільмом було визнано «Кавалькаду», та «Оскара» за найкращу чоловічу роль отримав Лоутон.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.