Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
«О́стрів скарбі́в» (англ. «Treasure Island») — пригодницький роман шотландського письменника Роберта Луїса Стівенсона. Твір вперше надруковано в 1881 і 1882 роках на сторінках дитячого журналу «Young Folks». Спочатку роман називався «Корабельний кухар». Окремою книгою вийшов 1883 року вже під назвою «Острів скарбів».
Острів скарбів | ||||
---|---|---|---|---|
англ. Treasure Island | ||||
![]() | ||||
Жанр | пригодницький роман | |||
Форма | роман | |||
Автор | Роберт Луїс Стівенсон | |||
Мова | англійська | |||
Опубліковано | 14 листопада 1883[1][2] | |||
Країна | ![]() | |||
Переклад | Юрій Корецький (1936), Віктор Губарев (2018) | |||
Художник обкладинки | Юрій Симотюк | |||
У «Гутенберзі» | 120 | |||
| ||||
![]() | ||||
![]() | ||||
![]() |
«Дитинство моє, щиро кажучи, було безрадісне. Жар, марення, безсоння, тяжкі дні, нескінченні ночі», — згадує про себе письменник. Щоб якось розважитись, хлопчик обкладав своє ліжко іграшками і придумував різноманітні ігри. Любов до ігор Стівенсон зберіг на все життя. Уже в зрілому віці, хворий на туберкульоз, змушений майже весь час лежати в ліжку, — вдома, Стівенсон розпочинав цікаві ігри зі своїм пасинком. Вилізши на горище, він накреслив на підлозі карту уявного острова і вигадав дуже цікаву історію про піратів та багатий скарб[3].
Описаний Стівенсоном Острів Скарбів трохи схожий на острів Ісла-де-ла-Хувентуд (у перекладі з іспанської — острів Юності). Він розташований на відстані 70 км від Куби та раніше називався Пінос (у перекладі — Сосновий острів). Напевно, Стівенсон використовував легенди про піратів, які дуже часто відвідували острів — адже цілих 300 років Пінос був притулком для піратів[4][5].
Старий моряк на ім'я Біллі Бонс поселяється в заїзді «Адмірал Бенбов» поблизу Бристольської затоки, що на заході Англії. Він також наймає сина власника заїзду, Джима Гокінса, за чотири срібні пенси щомісяця пильнувати одноокого моряка і повідомити його одразу, як цей моряк опиниться поблизу. Колишній його товариш по плаванню, Довгий Пес, навідується до Бонса, з яким у них виникає бійка.
Після втечі Старого Пса до Бонса приходить сліпий жебрак П'ю, що вручає йому чорну мітку, аби той зрештою поділився картою, на якій вказано, де закопано скарби Флінта. Невдовзі у Бонса стається інсульт і він помирає. П'ю та його спільники нападають на заїзд, але Джим та його матір рятуються, прихопивши зі собою відведені для них гроші та таємничий пакет зі скрині померлого. Старий П'ю потрапляє під кінські копита вершників митної служби, які вирушили на допомогу Джиму.
У пакеті виявилася карта острова, на якому славнозвісний капітан Флінт закопав свої награбовані скарби. Джим показує карту місцевому лікарю доктору Лівсі та сквайру Джону Трелоні, які вирішують зібрати команду і вирушити у плавання, взявши Джима із собою як молодого юнгу. Зрештою, вони вирушають у плавання на борту шхуни «Іспаньйола» під командуванням капітана Смоллета.
Більшість зібраної команди, як виявляється згодом, насправді є піратами, які служили у капітана Флінта; найвідоміший із них — Довгий Джон Сільвер, який обіймає на кораблі посаду кухаря. Сидячи у діжці з-під яблук, Джим підслуховує піратів, які планують вчинити заколот і по віднайденню скарбів вбити капітана і вірних йому людей.
Прибувши до берегів острова, Джим долучається до наземної групи, яка вирушає на розвідку острова. На березі Джим натрапляє на залишеного на острові пірата Бена Ганна, колишнього члена екіпажу капітана Флінта. Люди капітана Смоллета знаходять прихисток від піратів у покинутому блокгаузі за частоколом, куди згодом приходить і Джим і долучається до команди.
Джиму вдається добратись до «Іспаньоли» та перерізати анкераж судна, дозволяючи шхуні дрейфувати на хвилях. На борту «Іспаньйоли» Джим натикається на пораненого Ізраєла Гендса, який постраждав у сутичці з одним із піратів, що на той момент перебував із ним на судні. Гендс допомагає Джиму пришвартувати шхуну в північній затоці, а тоді намагається вбити його за допомогою ножа. Джим тікає і, залізши по вантах на рею, декілька разів стріляє у свого переслідувача.
Джим повертається до блокгауза, але, на своє здивування, знаходить там лише Сільвера та піратів. Сільвер рятує Джима від наглої смерті й розповідає про те, як після зникнення шхуни, група капітана Смоллета погодилася укласти перемир'я у замін на блокгауз і карту. Зранку прибуває доктор Лівсі, який згідно з домовленостями надає медичну допомогу раненим та захворілим піратам. Доктор Лівсі також наказує Сільверові бути на сторожі, коли вони знайдуть скарби.
Команда Сільвера йде з картою на пошуки скарбів, взявши із собою Джима як заручника. Вони зустрічають кістяка, який прикро їх вразив і вказав руками на розташування скарбів. Невдовзі пірати знаходять порожню велику яму без скарбів. Розчаровані пірати обстали проти Сільвера і Джима, але раптом почулися постріли із засідки, яку зробили корабельна команда та Бен Ганн. Доктор Лівсі пояснює, що Ганн ще раніше знайшов скарби та переніс їх до печери.
Команда навантажує скарби на шхуну і вирушає у зворотну дорогу. У першому порті в Іспанській Америці, де вони зупинились, щоб найняти декілька матросів, Сільвер краде мішок із монетами й тікає з корабля. Команда повертається до Бристоля, де розподіляє між собою скарби. Джим каже, що на острові залишилися ще скарби, але його вже не заманиш туди вдруге.
Велика популярність «Острова скарбів» наштовхнула американського письменника Артура Д. Гоудена Сміта[en] написати роман «Золото з Портобелло» (англ. Porto Bello Gold 1924), у якому відбуваються події, що передують сюжету «Острова скарбів», зокрема у творі пояснюється звідки на острові взялися скарби. 1956 року вийшов роман «Пригоди Бена Ганна» (англ. Adventures of Ben Gunn), у якому Бен, по поверненні з Острова Скарбів, розповідає Джиму про свої раніші пригоди. За словами автора роману Рональда Фредеріка Дельдерфілда:
Книжка не є продовженням „Острова скарбів“, ані, на моє переконання, його невдалим наслідуванням. Се радше доповнення, і то таке, яке могло б отримати схвалення Стівенсона, принаймні як задум[6].
Серіал «Чорні вітрила» містить алюзії на «Острів скарбів» та його приквел «Золото з Портобелло». У ньому також з'являються такі персонажі як Джон Сільвер, Біллі Бонс та капітан Флінт[7].
Відеокниги та аудіокниги
Друковані видання
Оглядач сайту mrpl.city Іван Синєпалов розташував роман на 6 місці у переліку найкращих книжок, виданих українською мовою у 2018 році. Він звернув увагу, що переклади, які видавалися за часів СРСР, страждали не тільки від цензури, а й від того, що перекладачі погано володіли піратською термінологією. Натомість новий український переклад здійснив фахівець з історії піратства Віктор Губарев, «доклавши максимум зусиль, щоб пірати вісімнадцятого століття віднайшли ту українську, яка б відповідала місцю й часу»[9].
Художник зображень Волтер Педжіт[en] де не вказано іншого.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.