Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Міхал (Михайло) Ґедеон Єронім Радзивілл (пол. Michał Gedeon Hieronim Radziwiłł; 13 липня 1775 — 7 квітня 1833) — князь, польський політичний і військовий діяч часів падіння Речі Посполитої, Царства Польського в Російській імперії.
Міхал Ґедеон Єронім Радзивілл | |
---|---|
Michał Gedeon Hieronim Radziwiłł | |
Народився | 24 вересня 1778[1][2] Варшава, Річ Посполита |
Помер | 24 травня 1850[1][2] (71 рік) Варшава, Російська імперія |
Підданство | Російська імперія |
Діяльність | військовослужбовець, політик |
Учасник | Повстання Костюшка, Наполеонівські війни і Листопадове повстання 1830—1831 |
Роки активності | 1792[1] — 1836[1] |
Титул | князь |
Посада | сенатор-воєвода |
Військове звання | генерал |
Конфесія | католицтво |
Рід | Радзивілли |
Батько | Михайло Єронім Радзивілл |
Мати | Олена Пшездецька |
Брати, сестри | Антоній Генріх Радзивілл і Aniela Radziwiłłd |
У шлюбі з | Олександра Стецька |
Діти | 2 сина і 1 донька |
Нагороди | |
![]() | |
Походив з польсько-литовського магнатського роду Радзивіллів, гілки Несвізько-Олицької. Третій син Михайла Єроніма Радзивілла, воєводи віленського, та Олени Пшездецької. Народився у 1778 році у Варшаві. Отримав гарну домашню освіту.
Обрав для себе військову кар'єру. У 1794 році долучився до повстання під проводом Тадеуша Костюшка, звитяжив проти російських і прусських військ. після поразки повстання емігрував за кордон. У 1806 році після перемоги Франції над Пруссією та утворенням Великого герцогства Варшавського, вступив Михайло Гедеон Радзивілл на службу до Північного польського легіону. 1807 року одержав звання полковника і став командиром легіону. Брав участь боях 1807 року, що завершили війну четвертої коаліції. За звитягу отримав стає кавалером Ордену Почесного легіону.
З 1808 року очолював 5-й піхотний полк герцогства Варшавського (після з'єднання легіону з 5 і 6-м полками герцогства Варшавського). Того ж року нагороджено орденом Virtuti Militari. 1811 року одержав чин бригадного генерала. Брав участь в облозі Данцига. Під час франко-російської війни 1812 року командував польською бригадою в дивізії Шарля-Луї Гранжана 10 армійського корпусу. під час кампанії отримав звання бригадного генерала. У 1813 році обороняв Данциг від російських військ. За свій героїзм стає офіцером Ордену Почесного легіону. Після капітуляції Наполеона I 1814 року прийняв російську присягу.
1815 року очолив дивізію в армії Царства Польського, але того ж року вимушений був піти у відставку. Невдовзі оженився на представниці заможного шляхетського роду Стецьких. В якості посагу отримав містечко Шпанів під Рівним (Волинь). 1822 року стає сенатором-каштеляном в Царстві Польському, а з 1825 року — сенатором-воєводою. У 1828 році він був членом суду Сейму, який мав судити людей, звинувачених у державній зраді.
Під час Листопадового повстання у 1830 році після відставки Юзефа Хлопіцького обрано командувачем польських військ. Після невдачі в битві під Гроховом відмовився від головного командування, яке з 26 лютого 1831 перейшло до Яна Скржінецького. Після поразки повстання 1831 року Михайла Гедеона Радзивілла було заслано до Ярославля.
Після звільнення у 1836 pows перебрався до Дрездена (Саксонія), де мешкав наступні роки. Перед смертю повернувся до Польщі й помер у Варшаві 1850 року.
Дружина — Олександра, донька Карла Стецького.
Діти:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.