Loading AI tools
фільм 1977 року З Вікіпедії, вільної енциклопедії
«Міміно́» (груз. «მიმინო», рос. «Мимино») — російсько-грузинський радянський фільм грузинського кінорежисера Георгія Данелії. У прокаті 1978 року фільм посів 17-те місце (24,4 млн глядачів, 1258 фільмокопій). Текст за кадром читає Артем Карапетян.
Міміно![]() | |
---|---|
груз. მიმინო рос. Мимино | |
![]() | |
Жанр | комедія |
Режисер | Георгій Данелія |
Сценарист | Георгій Данелія Резо Габріадзе Вікторія Токарєва |
У головних ролях | Вахтанг Кікабідзе Фрунзик Мкртчян Олена Проклова Євген Леонов Руслан Мікаберідзе Закро Сахвадзе Марина Дюжева Арчіл Ґоміашвілі Мікаела Дроздовська Володимир Басов |
Оператор | Анатолій Петрицький |
Композитор | Гія Канчелі |
Художники | Борис Немечек, Елеонора Немечек |
Костюмер | Ольга Кручиніна |
Кінокомпанія | Грузія-фільм Мосфільм |
Дистриб'ютор | Netflix |
Тривалість | 92 хв. |
Мова | грузинська російська |
Країна | ![]() |
Рік | 1977 |
Дата виходу | 27 березня 1978 року (СРСР) |
IMDb | ID 0076391 |
Рейтинг | MPAA: PG |
![]() |
Прем'єри фільму відбулися у: СРСР (Липень 1977 року, Московський міжнародний кінофестиваль; 27 березня 1978 року, на широких екранах), Фінляндія (31 серпня 1979 року), Угорщина (12 березня 1980 року).
Валентин Костянтинович (Валіко Котеєвич) Мізандарі — 34-річний пілот вертольота Мі-2[1] (який він ласкаво називає «пепела» — метелик) місцевих грузинських авіаліній на прізвисько Міміно́, що означає «сокіл», зустрічає в аеропорту Тбілісі свого однокурсника, який є пілотом надзвукового авіалайнеру Ту-144 і літає за кордон СРСР. В екіпажі цього льотчика літає стюардеса Лариса Іванівна, що відразу підкорила серце джигіта. Бажаючи досягти успіхів у великій авіації, Міміно відправляється в Москву…
У Москві Валіко знайомиться з простим вірменським шофером Рубеном Хачікяном. За кілька днів вони витрачають всі гроші, і крім того, їх виселяють з елітного готелю. Рубік-Джан стає найкращим другом Міміно, разом вони потрапляють у неприємні ситуації, але справжня дружба допомагає їм подолати їх.
Зустрівши свого давнього ворога — чоловіка, що спокусив його сестру, Валіко влаштовує в його квартирі легкий погром, за що потрапляє на лаву підсудних. Рубен не лишає друга одного у важкій ситуації та всіляко намагається допомогти гордому другові-льотчику. На лаві підсудних Міміно зустрів своє 35-річчя, що стає причиною формальної відмови від можливості перенавчання на літак великої авіації. Вже вирішивши повернутися додому, Міміно випадково знайомиться з ветераном війни Волоховим, який, через впливового чиновника, допомагає Валіко здійснити свою мрію.
Міміно стає льотчиком далекої цивільної авіації СРСР, пілотом надзвукового лайнера Ту-144[2] і літає по всьому світу. Але, відкритий і доброзичливий до людей, Валіко не дуже затишно відчуває себе у великих містах, і, сумуючи за Батьківщиною, повертається додому, в Телаві, до улюбленої роботи, до своїх рідних і близьких.
Багато фраз з фільму стали крилатими:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.