![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e4/%25E6%25B8%25AF%25E4%25BA%25BA%25E7%2587%25AD%25E5%2585%2589%25E9%2581%258A%25E8%25A1%258C%25E8%2587%25B3%25E4%25B8%25AD%25E8%2581%25AF%25E8%25BE%25A6%25E6%2582%25BC%25E5%25BF%25B5%25E5%258A%2589%25E6%259B%2589%25E6%25B3%25A2_12_%2528cropped%2529.jpg/640px-%25E6%25B8%25AF%25E4%25BA%25BA%25E7%2587%25AD%25E5%2585%2589%25E9%2581%258A%25E8%25A1%258C%25E8%2587%25B3%25E4%25B8%25AD%25E8%2581%25AF%25E8%25BE%25A6%25E6%2582%25BC%25E5%25BF%25B5%25E5%258A%2589%25E6%259B%2589%25E6%25B3%25A2_12_%2528cropped%2529.jpg&w=640&q=50)
Лю Сяобо
Китайський дисидент, правозахисник / З Вікіпедії, безкоштовно encyclopedia
Лю Сяобо (спрощ.: 刘晓波; кит. трад.: 劉曉波; піньїнь: Liú Xiǎobō; нар. 28 грудня 1955, Чанчунь — пом. 13 липня 2017, Шеньян) — китайський правозахисник, Лауреат Нобелівської премії миру 2010 року.
Лю Сяобо | |
---|---|
кит. 刘晓波 | |
![]() Лю Сяобо | |
Народився | 28 грудня 1955(1955-12-28) Чанчунь, КНР |
Помер | 13 липня 2017(2017-07-13) (61 рік) Шеньян, КНР ·гастроентерит |
Країна | ![]() |
Діяльність | поет, письменник, правозахисник, літературний критик |
Галузь | літературна критика[1] |
Відомий завдяки | китайський письменник, правозахисник |
Alma mater | Jilin Universityd (1982), Beijing Normal Universityd (1984), Beijing Normal Universityd (1988), Пекінський університет і High School Attached to Northeast Normal Universityd |
Науковий керівник | Huang Yaomiand і Tong Qingbingd |
Знання мов | китайська[2][1] |
Заклад | Колумбійський університет і Університет Джонса Гопкінса |
Посада | президент[d] |
Конфесія | атеїзм |
У шлюбі з | Лю Ся |
Нагороди | ![]() |
|
Вивчав літературу, викладав. Брав участь у подіях на площі Тяньаньмень у червні 1989 р. З 2003 року очолює китайський ПЕН-центр.
Підписав Хартію-08 з вимогами демократичних реформ. Після цього 8 грудня 2008, за два роки до запланованої публікації хартії, він був заарештований. У грудні 2009 р. він був засуджений до 11 років ув'язнення за «підрив державного устрою». Це рішення було засуджено з боку Євросоюзу, США та Верховного комісара ООН з прав людини[3].
Наприкінці 2010 року Вацлав Гавел, Далай-лама XIV та інші особи висунули його на здобуття Нобелівської премії[4], після чого представник МЗС Китаю заявив, що присудження йому премії було б «цілком помилковим»[5].