Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Віталій Іванович Лизогуб (нар. 25 жовтня 1791, Седнів— пом. 1869, Коломийці) — полковник лейб-гвардії уланського Її Величності полку, учасник Наполеонівських війн.
Віталій Іванович Лизогуб | |
---|---|
![]() Портрет В.І. Лизогуба Невідомий художник | |
Народження | 25 жовтня 1791 Седнів Чернігівського повіту Чернігівського намісництва |
Смерть | 1869 Коломийці Пирятинського повіту Полтавської губернії |
Країна | ![]() |
Рід військ | кавалерія |
Роки служби | 1810—1821 |
Звання | полковник |
Війни / битви | Франко-російська війна (1812), Наполеонівські війни |
Рід | Лизогуби |
Нагороди |
Ваталій Іванович Лизогуб, народившись 25 жовтня 1791 року в седнівського маєтку Лизогубів, став шостою дитиною в родині маршалка дворянства Чернігівської губернії Івана Яковича Лизогуба та його дружини Ганни Василівни (вродженої Дунін-Борковської). Так само як і старші брати Ілля та Олександр, з юних років обрав справою життя саме військову.
Свою військову кар'єру Віталій Іванович Лизогуб розпочав 3 квітня 1810 року, коли його було записано до Білоруського гусарського полку. Уже 19 червня того ж року він отримав чин корнета. У 1810 році він взяв участь у поході за Дунай, брав участь у боях біля Сілістри та Шумлі, а в 1811 році у складі Гродненського гусарського полку — під Рущуком.
У 1812 році, беручи участь у Франко-російській війні, відзначився у боях при містах Друї, Полоцьку, Сивошино та під Борисовим. Беручи згодом участь у закордонних походах, воював під Магдебургом та Лейпцигом. Під Дрезденом Віталій Іванович був поранений гарматним ядром у ліву ногу. Його життя було врятоване солдатом з Седнева Іваном Назаровичем Стадніченко[1]. За бій під Дрезденом Віталій Іванович Лизогуб отримав Золоту шаблю з написом «за хоробрість».
Згодом, у 1814–1815 рр. перебував на території Франції.
У 1818 році він отримав чин ротмістра, будучи як і старший брат Ілля Іванович Лизогуб, ад'ютантом князя Миколи Григоровича Репніна. 17 серпня 1820 року Віталій Іванович був переведений до лейб-гвардії уланського Її Величності полку, де ще з 2 квітня того ж року почав проходити службу його молодший брат Василь Іванович Лизогуб.
1821 року Віталій Іванович Лизогуб у чині полковника вийшов у відставку. До своєї смерті у 1869 році Віталій Іванович обрав місцем свого проживання власний маєток в селі Коломийцях Пирятинського повіту Полтавської губернії.
Ордени:
Особливі:
Дружина — Феодосія Андріївна (до шлюбу Маркевич).
Діти:
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.