Клас, або кляса[1] (від лат. classis) — сукупність, розряд, група предметів, явищ, що мають спільні ознаки, однакові якості[2]. Предмети (явища), що утворюють клас, називаються його елементами. У системах керування якістю — категорія чи розряд, надані об'єктам, які мають однакове функційне використання, але різні вимоги до якості. ДСТУ 3230-95, п. 4.2 m. Вищим (ширшим) від класу класифікаціним рівнем є тип.
- Клас корабля — серія кораблів подібної конструкції, створених за одним проєктом з подібними параметрами. Часто іменуються назвою першого з кораблів серії.
- Клас крупності — сукупність частинок мінералу, обмежених верхнім та нижнім граничними розмірами.
- Клас у логіці: сукупність однорідних предметів чи явищ із спільними істотними ознаками.
- Клас мінералів
- Клас навчальний, шкільний — підрозділ початкової, середньої школи, гімназії, ліцею, що охоплює учнів одного року навчання та однакового рівня знань; група (у 4 знач.).
- Учні такого підрозділу.
- У спеціальних навчальних закладах — підрозділ, у якому вивчають певний предмет під керівництвом фахівця. Клас баяна. Клас живопису.
- Клас (кімната) в школі, гімназії тощо, де здійснюється навчальний процес.
- Клас пасажирського вагону чи каюти на пароплаві залежно від вигод для пасажирів.
- Клас (програмування) — поняття об'єктно-орієнтованого програмування.
- Клас рангу (у дореволюційній Росії) — певний ступінь чину в табелі про ранги. Чиновник третього класу.
- Певний ранг чи розряд деяких цивільних звань у працівників міністерства закордонних справ, прокуратури, юстиції тощо. Радник юстиції першого класу.
- Клас (соціальний) — велика група людей, які розрізняються за їх місцем в історично визначеній системі суспільного виробництва.
- Суспільні класи — відносно стабільні і великі групи суспільства, члени яких мають приблизно однакові інтереси, поведінку і систему цінностей.
- Суспільний стан (застаріле).
- Клас (теорія множин) — термін у математиці.
- Клас числа — сукупність цифр трьох сусідніх розрядів числа; підрозділ числа.
- Клас якості — міра якості, ступінь, рівень чого-небудь.
- Ступінь підготовленості; кваліфікація.
- Класики — дитяча гра, за правилами якої треба, стрибаючи на одній нозі, пересувати носком камінець з однієї клітки, накресленої на землі, асфальті тощо, у наступну.
- Накреслена на землі, асфальті тощо фігура для такої гри.