Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
За́хідний Берлі́н (англ. West Berlin, фр. Berlin-Ouest, нім. West-Berlin нім. вимова: [ˈvɛstbɛʁˌliːn] ( прослухати)) — політичний анклав, що існував з 1948 по 1990 рік на території американського, французького та британського секторів окупації Берліна. Західний Берлін був анклавом, з усіх боків оточеним територією НДР, що містила в собі радянську зону окупації власне Німеччини плюс радянський сектор в Берліні (Східний Берлін). Хоча Західний Берлін де-юре не був частиною Західної Німеччини, не мав жодного суверенітету та перебував під військовою окупацією до возз’єднання Німеччини в 1990, на цю територію претендувала Федеративна Республіка Німеччина (ФРН). Законність цієї претензії оскаржувалась Радянським Союзом та іншими країнами Східного блоку, хоча Західний Берлін де-факто політично приєднався до ФРН з травня 1949, після чого був прямо чи опосередковано представлений у її федеральних установах, і більшість його жителів були громадянами ФРН.
Західний Берлін West Berlin West-Berlin Berlin-Ouest Berlin (West) | |||||||||||
Окуповані Західними союзниками сектори Берліна De facto територія Федеративної Республіки Німеччина (Західна Німеччина) | |||||||||||
| |||||||||||
| |||||||||||
![]() | |||||||||||
Столиця | Берлін | ||||||||||
Релігії | християнство (євангелічне, католицьке), іслам, юдаїзм[en] | ||||||||||
Державний устрій | Окуповані Західними союзниками сектори Берліна De facto територія Федеративної Республіки Німеччина (Західна Німеччина) | ||||||||||
Керівний бургомістр | |||||||||||
- 1948–1953 (перший) | Ернст Рейтер (SPD) | ||||||||||
- 1989–1990 (останній) | Вальтер Момпер (SPD) | ||||||||||
Історичний період | Холодна війна | ||||||||||
- Підтриманий Радянським Союзом державний переворот проти обраного уряду Берліна | листопад 1948 | ||||||||||
- Об'єднання | 3 жовтня 1990 | ||||||||||
Валюта | Deutsche Mark (офіційна) United States dollar (також широко використовуваний) | ||||||||||
| |||||||||||
Сьогодні є частиною | Німеччина | ||||||||||
|
Західний Берлін формально контролювався західними союзниками і був повністю оточений контрольованими Радянським Союзом Східним Берліном і Східною Німеччиною. Західний Берлін мав велике символічне значення під час холодної війни, оскільки жителі Заходу вважали його «островом свободи»[1]. Його значною мірою субсидувала Західна Німеччина як «вітрину Заходу[2]. Багате місто, Західний Берлін був відомий своїм виразним космополітичним характером, а також як центр освіти, досліджень і культури. З приблизно двома мільйонами жителів Західний Берлін мав найбільше населення серед усіх міст Німеччини в епоху холодної війни[3]
З юридичної теорії, якої дотримувалися західні союзники, окупація більшої частини Німеччини закінчилася в 1949 створенням Федеративної Республіки Німеччина (Західна Німеччина) 23 травня та Німецької Демократичної Республіки (Східна Німеччина) 7 жовтня. Згідно зі статтею 127 Основного закону (або конституції) Федеративної Республіки було передбачено, що федеральні закони поширюються на Великий Берлін (як Берлін називався під час розширення його муніципальних кордонів у 1920), а також на Баден, Рейнланд-Пфальц. і Вюртемберг-Гогенцоллерн протягом одного року після його оприлюднення[4]. Однак, оскільки окупацію Берліна можна було припинити лише чотиристоронньою угодою, Берлін залишався окупованою територією під формальним суверенітетом союзників. Отже, Основний закон не був повністю застосовний до Західного Берліна[5].
4 серпня 1950 року Палата депутатів, законодавчий орган міста, прийняла нову конституцію, проголошуючи Берлін землею Федеративної Республіки, а положення Основного закону мають обов’язкову силу. до закону землі Берлін (стаття 1, пункти 2 і 3). Однак це стало статутним законом лише 1 вересня і лише після включення положення західних союзників[6]згідно з якою ст. 1, пункти 2 і 3, на даний час відкладено; положення стали чинним законом лише 3 жовтня 1990 (день об'єднання Німеччини). У ній зазначено:
Стаття 87 тлумачиться так, що протягом перехідного періоду Берлін не матиме жодних атрибутів дванадцятої землі. Положення цієї статті щодо Основного закону застосовуватимуться лише в обсязі, необхідному для запобігання конфлікту між цим Законом і Берлінською конституцією....[7][8]
Таким чином, громадянські свободи та особисті права (крім конфіденційності телекомунікацій), гарантовані Основним законом, також були дійсними в Західному Берліні.
Крім того, західнонімецькі федеральні статути могли набути чинності в Західному Берліні лише після схвалення законодавчої влади міста[5].
Неоднозначний правовий статус міста, яке тоді ще юридично називалося Великим Берліном (хоча технічно охоплювало лише західні сектори), означав, що жителі Західного Берліна не мали права голосувати на федеральних виборах. У своєму повідомленні про дозвіл від 12 травня 1949 року три західні військові губернатори Німеччини пояснили своє застереження в № 4 таким чином:
Таким чином, жителі Західного Берліна були опосередковано представлені в Бундестазі в Бонні 22 делегатами без права голосу[9] обраними Палатою депутатів[10].
1 квітня 1948 року вийшов наказ радянської воєнної адміністрації в Німеччині про короткострокове закриття кордонів радянської зони окупації. Західні союзники були змушені постачати в цей час свої гарнізони в місті повітряним шляхом.
12 вересня 1990 року в Москві було підписано договір «два плюс чотири» (НДР і ФРН + СРСР, США, Велика Британія, Франція), що поклав початок об'єднанню Німеччини, представники Західного Берліна не брали участь у його підписанні.
Офіційно Західний Берлін припинив існувати 3 жовтня 1990 року о 0:00 за центральноєвропейським часом, коли західна і східна частини Берліна об'єдналися в одне місто. Згодом єдиний Берлін став столицею Німеччини.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.