Ефект контрасту
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Ефект контрасту — це підсилення або пригнічення, по відношенню до звичайного, сприйняття, пізнання або пов'язаної поведінки в результаті послідовного (безпосередньо передуючого) або одночасного піддавання стимулу меншої або більшої інтенсивності того ж виміру. (Тут, під нормальним сприйняттям, пізнанням або поведінкою розуміється таке, яке буде отримано за відсутності порівняльного стимулу — тобто, засноване на всьому попередньому досвіді.)
Одночасний контраст був визначений Мішелем Еженом Шеврелем та стосувався ефекту, коли кольори двох різних об'єктів впливають один на одного. Ефект більш видимий на об'єктах доповнюючих кольорів.[1]
У наведеному в статті зображенні, два внутрішніх чотирикутники одного й того ж відтінку сірого, але верхній здається світлішим за нижній через те, що його фон темнішого кольору.
Цей ефект відрізняється від концепції контрасту, яка стосується кольорової відмінності об'єкту та його яскравості у порівнянні з оточенням або фоном.
Послідовний контраст виникає, коли сприйняття стимулу, на який споглядають зараз, впливає раніше побачений стимул.
Наприклад, якщо спочатку на декілька секунд зосередитись на крапках в центрах різнокольорових дисків у верхній частини наведеного малюнка, а потім подивитися на такі самі крапки в нижній частині малюнка, два нижні диски на декілька моментів видаватимуться різних кольорів, хоча мають однаковий колір.
Один з типів контрасту, що включає і час, і місце, називається метаконтраст та параконтраст. Коли одна половина диску яскраво освітлюється на 10 міллісекунд, вона максимально яскрава. Якщо друга половина показується в той самий час (але на 20-50 міллісекунд пізніше), виникає взаємне пригнічення: ліва сторона затемнюється правою стороною (метаконтраст), а центр взагалі може зникнути. Одночасно, з огляду на перший стимул, права сторона також трохи затемнюється (параконтраст).[2]
Філософ 17-го сторіччя Джон Локк відмічав ефект контрасту, коли спостеріг, що тепла вода здається гарячою або холодною в залежності від тог, чи була рука, яка її торкається до того в холодній чи гарячій воді.[3] На початку 20-го сторіччя Вільгельм Вундт визначив контраст як фундаментальний принцип сприйняття, і з того часу існування ефекту було підтверджено у різних сферах.[3] Ефекти контрасту впливають не лише на візуальні якості як колір чи яскравість, а й на інші види сприйняття, наприклад сприйняття ваги, музики тощо.[4]
В одному з експериментів, коли людей просили думати прізвище «Гітлер» та одночасно оцінювати інших людей, вони оцінювали цих людей як більш приязних.[5] Пісня чи музична композиція може сприйматися як хороша чи погана в залежності під того, чи прослухана перед нею музика була неприємною чи приємною.[6]
Для того, щоб ефект спрацював, порівнювані об'єкти повинні бути схожі один на одного (однотипні): журналіст може здатися нижчим ніж звичайно, коли бере інтерв'ю у високого баскетболіста, але не в порівнянні з високою будівлею.[4]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.