Ігор Микитович Ду́да (псевдонім: І. Ганчова; нар. 10 березня 1940, с. Ганчова Горлицького повіту Краківського воєводства, Польща) — український мистецтвознавець, краєзнавець, педагог, редактор, діяч культури.
Дуда Ігор Микитович | ||||
---|---|---|---|---|
![]() Ігор Дуда на фестивалі «Дзвони Лемківщини» в урочищі Бичова | ||||
Псевдонім | І. Ганчова | |||
Народився | 10 березня 1940 (84 роки) с. Ганчова, Горлицький повіт, Краківське воєводство | |||
Громадянство | ![]() ![]() | |||
Національність | українець | |||
Діяльність | мистецтвознавець,краєзнавець,педагог,редактор | |||
Сфера роботи | мистецтвознавство[1], графіка[1], регіональна історія[1] і краєзнавство[1] | |||
Alma mater | Санкт-Петербурзький державний академічний інститут живопису, скульптури та архітектури імені Іллі Рєпіна | |||
Мова творів | українська | |||
Нагороди |
| |||
| ||||
![]() | ||||
Регалії
Член НСЖУ (1984), НСХУ і НСКУ (1992), Міжнародної асоціації мистецтвознавців (1996), НТШ у Львові(1998). Заслужений працівник культури України (1999). Член редколегії Тернопільського енциклопедичного словника. Заступник голови (від 1994), голова (1998—2000) обласного товариства «Лемківщина»; член колегії Всеукраїнського товариства «Лемківщина» (від 2001), президії Світової Федерації українських лемківських об'єднань (2002—2012). Від 1999 — редактор газети «Дзвони Лемківщини».
Організатор першого в Україні фестивалю лемківської культури «Ватра» (село Гутисько Бережанського району Тернопільської області, 5-6 червня 1999).
Відзнаки
- Почесна відзнака Міністерства культури і мистецтв України (2005)
- Тернопільська обласна премія в галузі культури імені Петра Медведика (краєзнавство, 2010).
- Відзнака Тернопільської ОДА «Честь і Слава Тернопільщини» ІІІ ст. (2012).
- Всеукраїнська літературно-мистецька премія імені Братів Богдана та Левка Лепких (2014 )[2]
- Орден «За заслуги» III ступеня (2016)[3]
Життєпис
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f2/Pam-deportatsii-vidkryttia-2945.jpg/640px-Pam-deportatsii-vidkryttia-2945.jpg)
Закінчив Львівський технікум легкої промисловості (1961), Інститут живопису, скульптури та архітектури АМ СРСР (мистецтвознавство, 1973 р.; м. Ленінград, нині Санкт-Петербург, РФ).
У 1966—1991 — на педагогічній роботі у Тернополі: в ПТУ № 8, Республіканській школі декораторів-рекламознавців, кооперативному технікумі, педагогічному інституті (нині ТНПУ), обласному інституті підвищеної кваліфікації вчителів. У 2005-14 - доцент ТНПУ ім. В.Гнатюка (за сумісництвом).
Від 1991 — організатор і директор Тернопільського обласного художнього музею. Співзасновник художньо-меморіального музею Л. Левицького в селі Бурдяківці Борщівського району (1996), музею «Лемківщина» в Тернополі (2000).
Творчість
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c6/TIMC-prezentatsia-15056790.jpg/640px-TIMC-prezentatsia-15056790.jpg)
Працює в галузі прикладної графіки, художнього оформлення, рисунка і реставрації живопису; оформляє афіші, буклети, емблеми, герби, книжки та інше.
Автор каталогів
- «Перша Всеукраїнська виставка художників-монументалістів» (Тернопіль: Діалог, 1994. — 52 с.)
- «Дмитро Шайнога. Малярство» (Тернопіль: Збруч, 1994. — 32 с.)
- «Діонізій Шолдра. Малярство», (Тернопіль: Лілея, 1995. — 28 с.)
- «Мистці Тернополя» (Тернопіль: Лілея, 1995. — 32 с.)
- «Андрій Ткаченко» (Тернопіль: Лілея, 1996. — 32 с.)
- «Антін Малюца. Графіка, малярство 1925—1943 рр.» (Тернопіль: Гал-Друк, 1998. — 36 с.).
- Тернопільський обласний художній музей. Живопис. Скульптура. Ч. І. (Тернопіль: Астон, 2007. — 144 с.; співавтор О. Войтович та ін.)
- Тернопільський обласний художній музей. Графіка. Декоративно-прикладне мистецтво. Ч. ІІ. (Тернопіль: Астон, 2008. — 144 с.; співавтор О. Войтович та ін.)
Автор краєзнавчих путівників
- Бучач. Путівник. — Львів : «Каменяр», 1985. — 72 с. — 8 000 прим. (укр.) (рос.)
- «Борщів». — Тернопіль: Облполіграфвидав, 1989. — 36 с.
- «Тернопіль. Що? Де? Як?». — Київ: Мистецтво, 1989. — 239 с. (співавтор Богдан Мельничук).
- «Тарас Шевченко на Тернопільщині». — Тернопіль, 3 вид.: 1990, 1998, 2007; (співавтор Богдан Мельничук).
- «Тернопільщина літературна. 325 імен на карті області». — Тернопіль: Облполіграфвидав, 1990. — 76 с.
- «Земля Тернопільська». — Тернопіль: Джура, 2003. — 369 с. (співавтор Богдан Мельничук).
- «Монастириська». — Тернопіль: Збруч, 2006. — 36 с.
- «Тернопіль: 1540-1944». Іст.-краєзн. хроніка. Ч. І. — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2010. — 296 с.; Ч.ІІ. -Тернопіль,2018. -344 с.
Автор мовознавчих книг
- «Спомнеш моє слово. Лемківські приповідки». — Тернопіль: Астон, 2008. — 88 с., — 4 л. фото.; 2-ге видання — 2016.
- «Лемківський словник. 26 000 слів». — Тернопіль: Астон, 2011. — 376 с.
- «Лемківський гумор». Тернопіль: Астон, 2014. — 392 с. — 20 авт. рис.
Інші праці
Автор близько 1050 статей, рецензій та нарисів з історії, культури і мистецтва в періодичних виданнях України та Польщі, серед яких:
- «Буковинська Переберія» (1982—1983)
- «Літературно-мистецька енциклопедія Тернопільщини» (1984—1986)
- «Дорогами рідного краю» (1988—1990)
- «Тернопільщина мистецька» (1992—1993)
- «Вулиці змінюють імена» (1992)
- «Художники Тернопільщини» (1994)
- «Тернопіль. 1540–1991» (1999—2002).
- «Тернопільський енциклопедичний словник» (Т. І-IV: 2003 — 194 ст., 2005 — 216 ст., 2007 — 102 ст., 2009 — 48 ст.; всього — 560 ст.)
Примітки
Джерела
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.