Loading AI tools
радянський військовик З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Павло́ Са́вич Гришко́ (нар. 22 грудня 1916 — пом. 14 грудня 1944) — радянський військовик часів Другої світової війни, командир взводу 2-го стрілецького батальйону 81-го гвардійського стрілецького полку 25-ї гвардійської стрілецької дивізії (7-ма гвардійська армія, Другий Український фронт), гвардії лейтенант. Герой Радянського Союзу (1945).
Павло Савич Гришко | |
---|---|
![]() | |
Народження | 22 грудня 1916 Небелівка |
Смерть | 14 грудня 1944 (27 років) Алаг |
Поховання | Пешт |
Країна | ![]() |
Приналежність | ![]() |
Вид збройних сил | сухопутні війська |
Рід військ | піхота |
Роки служби | 1936–1944 |
Звання | ![]() |
Формування | 25-та гв.сд |
Війни / битви | радянсько-фінська війна німецько-радянська війна |
Нагороди |
Народився 22 грудня 1916 року в селі Небелівка Уманського повіту Київської губернії (нині — село Новоархангельського району Кіровоградської області) в селянській родині. Українець. Здобув неповну середню освіту.
1936 року вступив до Гайсинського військового піхотного училища, яке закінчив у 1938 році. Брав участь у вторгненні РСЧА до Польщі 1939 року й радянсько-фінській війні 1939–1940 років.
Початок німецько-радянської війни молодший лейтенант П. С. Гришко зустрів на радянсько-румунському державному кордоні. У складі військ Південного фронту брав участь в оборонних боях на півдні України, на рубежі річки Південний Буг був контужений, потрапив у полон. Перебував у концентраційному таборі, що знаходився у виробках Уманського цегельного заводу («Уманська яма»), звідки здійснив втечу. Повернувшись до рідного села, вступив до партизанського загону імені Сталіна під командуванням П. Й. Матвеєва (Суського). Після з'єднання партизанського загону з частинами Червоної армії, включений до резерву офіцерського складу 53-ї армії. Закінчив військову школу, отримав військове звання «лейтенант».
Особливо командир взводу 2-го стрілецького батальйону 81-го гвардійського стрілецького полку 25-ї гвардійської стрілецької дивізії гвардії лейтенант П. С. Гришко відзначився під час боїв на території Угорщини. При прориві оборони супротивника північно-східніше Будапешта з 5 по 8 грудня 1944 року та виході на річку Дунай, взвод П. С. Гришка увесь час йшов попереду батальйону. В бою поблизу міста Вац 8 грудня, коли командир роти отримав важке поранення, лейтенант Гришко перебрав командування ротою на себе. 14 грудня передові частини полку підійшли до населеного пункту Алаг — сильно укріпленого пункту оборони на підступах до Будапешка. Рота під командуванням Гришка стрімкою атакою першою увірвалась до населеного пункту й зав'язала важкий вуличний бій, діючи попереду основних сил полку. Відбиваючи контратаку ворога при підтримці танків і бронетранспортерів, лейтенант П. С. Гришко вогнем зі свого автомата знищив десант на першому танку, змусивши механіка-водія відступити. Під час наступного бою зв'язкою гранат підбив ворожий танк, однак сам був смертельно поранений.[1]
Похований в братській могилі в села Алаг (Угорщина).
Указом Президії Верховної Ради СРСР від 28 квітня 1945 року за зразкове виконання бойових завдань командування на фронті боротьби з німецько-фашистськими загарбниками та виявлені при цьому відвагу і героїзм, гвардії лейтенантові Гришку Павлу Савичу присвоєне звання Героя Радянського Союзу (посмертно).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.