Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Ву́лиця Го́голя — одна із вулиць Полтави, знаходиться у Шевченківському районі міста. Пролягає від вулиці Пилипа Орлика до вулиці Шевченка. Перетинається з вулицями Соборності, Небесної Сотні, Юліана Матвійчука і Державного Прапора.
Вулиця Гоголя Полтава | |
---|---|
Початок вулиці Гоголя з боку вулиці Небесної Сотні, 2009 | |
Район | Шевченківський |
Назва на честь | Миколи Васильовича Гоголя — українського російськомовного прозаїка, драматурга, поета. |
Колишні назви | |
Іванівська | |
Загальні відомості | |
Протяжність | 900 метрів |
Координати початку | 49°35′17″ пн. ш. 34°33′36″ сх. д. |
Координати кінця | 49°34′54″ пн. ш. 34°33′09″ сх. д. |
Транспорт | |
Рух | односторонній |
Покриття | асфальт |
Зовнішні посилання | |
У проєкті OpenStreetMap | пошук у Nominatim |
Мапа | |
![]() | |
![]() |
Вулиця прокладена на початку XIX століття при будівництві нового центру Полтави за генеральним проектом 1803—1805 років. Первісна назва — вулиця Іванівська. Сучасну назву отримала у 1907 році на честь Миколи Васильовича Гоголя при підготовці до 100-річчя від дня його народження. Вулиця забудована в основному двоповерховими будинками кінця XIX — початку XX століття.
На розі вулиці Гоголя з вулицею Небесної Сотні знаходиться пам'ятник Миколі Гоголю. Пам'ятник планувалось встановити ще до Жовтневої революції: збір коштів на нього здійснювався ще на початку XX століття, у 1915 році Академія мистецтв розглянула і затвердила проект пам'ятника. Скульптуру М. В. Гоголя створив і подарував Полтаві український скульптор-передвижник Леонід Позен. У зв'язку з першою світовою війною встановлення пам'ятника було відкладене. Потім, у перші роки Радянської влади місцеве керівництво заборонило ставити пам'ятник «буржуазному» письменнику і скульптура лежала на одному із складів. Пам'ятник встановлено тільки у березні 1934 року.
В декількох десятках метрів від пам'ятника Гоголю знаходиться кінотеатр «Колос» (вул. Гоголя, 22) — красивий будинок побудований в 1901 році за проектом академіка архітектури Олексія Трамбицького. Будівля витримана у стилі неоренесансу. До революції тут знаходився театральний зал Полтавського просвітницького будинку імені Миколи Гоголя. Зал, який вміщував 1100 глядачів, і сцена нагадували в мініатюрі сцену знаменитого театру Ла Скала. Як театральний зал будинок використовувався включно до початку Великої Вітчизняної війни — з 1936 року тут працював Полтавський державний український театр музичної драми. У 1941—1943 роках будинок було зруйновано, у повоєнні роки відновлено у первісних архітектурних формах з пристосуванням під кінотеатр «Колос».
З 1950-х років драматичний театр розташовується в іншій будівлі, розташованій на вулиці Гоголя — у 1958 році для Обласного академічного музично-драматичного театру імені М. В. Гоголя був побудований новий будинок на розі вулиць Гоголя і Соборності (вул. Соборності, 23). Театр споруджено за проектом архітекторів А. Крилова і О. Малишенко. В архітектурному рішенні фасаду використані елементи класицизму, фронтон будинку прикрашений виразними барельєфами.
Поряд зі старим театральним будинком знаходиться інший, який також входив у комплекс просвітницького будинку імені Гоголя (вул. Гоголя, 24). Він також побудований в 1901 році, в архітектурі будинку присутні риси модерну. В будинку знаходилася громадська бібліотека з книжковим складом і частина експонатів земського краєзнавчого музею. Будинок також відомий тим, що в 1902 році в ньому знаходилася явка агентів марксистської газети «Іскра». З 1959 року в будинку знаходиться полтавський державний архів.
Навпроти кінотеатру «Колос» (вул. Гоголя, 23) розташований ще один будинок, побудований на початку XX століття з виразною архітектурою. Цей будинок також відомий тим, що у вересні 1941 року в ньому розміщувався штаб 10-го танкового полку майора Архипова — останні захисники Полтави, який покинув місто тільки 18 вересня після важких вуличних боїв.
Відрізок вулиці Гоголя від вулиці Пушкіна до вулиці Соборності є ботанічною пам'яткою місцевого значення.
Зображення | Кому присвячено | Адреса | Інформація |
Борисенку Олександру Олександровичу | вул. Гоголя, 10 | ||
Бразову Леоніду Петровичу | вул. Гоголя, 19 | Дошку встановлено 9 листопада 1998 року, коли в Україні вперше відзначався День української писемності та мови. Автори — архітектор Михайло Калінін і художник Тетяна Кусайло. Дошка виготовлена з рожевого граніту (1,1x0,6 м)[1]. | |
Ларисі Леонідовні Безобразовій[2] | |||
Шаховцову Віталію Івановичу | Дошку встановлено у травні 2004 року. Автори — художники Євген Путря, Юрій і Віталій В'ялі, Віктор Цимбаліст, архітектор Анатолій Чорнощоков. Дошка виготовлена з рожевого граніту (108х54 см) із барельєфом митця[3]. | ||
Гайдарову Володимиру Георгійовичу | вул. Гоголя, 22 | У 2003 році на фасаді кінотеатру «Колос» по вулиці Гоголя, 22 встановлена меморіальна дошка Володимиру Гайдарову (1893-1976) — видатному радянському актору театру і кіно, лауреату Сталінської премії за фільм «Сталінградская битва»[4]. Гранітна дошка встановлена на честь 110-річчя від дня народження актора. | |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.