Loading AI tools
вулиця в Шевченківському районі міста Києва, місцевості Татарка, Загорівщина. З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Ву́лиця Акаде́міка Ромода́нова — вулиця в Шевченківському районі міста Києва, місцевості Татарка, Загорівщина. Пролягає від вулиці Юрія Іллєнка до Макарівської вулиці.
Вулиця Академіка Ромоданова Київ | |
---|---|
Місцевість | Татарка, Загорівщина |
Район | Шевченківський |
Назва на честь | А. П. Ромоданова |
Колишні назви | |
Макарівська вул., вул. Омеляна Пугачова, Пугачова | |
Загальні відомості | |
Протяжність | 670 м |
Координати початку | 50°28′10″ пн. ш. 30°28′05″ сх. д. |
Координати кінця | 50°28′27″ пн. ш. 30°28′25″ сх. д. |
поштові індекси | 04050, 04107 |
Транспорт | |
Найближчі станції метро | ![]() ![]() |
Автобуси | А 31 |
Маршрутні таксі | Мт 432, 499 |
Зупинки громадського транспорту | «Обласна лікарня» |
Рух | двосторонній |
Покриття | асфальт |
Будівлі, пам'ятки, інфраструктура | |
Державні установи | РАГС Шевченківського району |
Навчальні заклади | ЗОШ № 70 |
Зовнішні посилання | |
Код у реєстрі | 11390 |
У проєкті OpenStreetMap | r415962 |
Мапа | |
![]() | |
![]() |
Прилучаються вулиці Герцена, Багговутівська і Врубелівський узвіз.
Вулиця виникла у 2-й половині XIX століття, спершу була у складі Макарівської вулиці (назва з 1869 року[1]). На топографічних картах 1930-х — 1940-х років на ній позначено під'їзну колію Кабельного заводу.
У 1939 році виокремлена під назвою вулиця Омеляна Пугачова[2], на честь донського козацького отамана, керівника селянського повстання у Російській імперії Омеляна Пугачова. 1944 року назву уточнено як вулиця Пугачова[3].
З 1950-х до початку 1970-х років вулицею проходив тролейбусний маршрут № 18, доки не було ліквідовано державну дачу в садибі Більського.
Сучасна назва на честь Академіка Ромоданова, українського лікаря-нейрохірурга, з 2018 року[4].
Житлова забудова вулиці відноситься переважно до 1950—70-х років — «сталінки», багатоповерхові будинки типових серій 96 та 1-КГ-480-12У. Залишилося кілька старіших будинків. Будинок № 2/32 на розі з вулицею Юрія Іллєнка зведений до 1941 року, для особового складу Дніпровської військової флотилії.
Будинок № 3 зведений у 1902 році цивільним інженером Володимиром Безсмертним для школи-притулку. У 1945–1962 роках тут проживали діти, звільнені з концтаборів, та ті, чиї батьки загинули на війні.
Будинок № 6 належав купцю М. Моржанову, з 1929 року — лікарю-фтизіатру, інфекціоністу, завідувачеві Київського туберкульозного інституту Гаврилі Сидоренку. Тут бували сестри Лесі Українки — Ізидора Косач-Борисова та Ольга Косач-Кривинюк. Будинок зведений у цегляному стилі наприкінці XIX століття.
У будинку № 12/2 на початку XX століття розташовувалася церковно-учительська школа (семінарія). Першим її директором був майбутній митрополит УАПЦ Василь Липківський. Тут працювали поет Олекса Коваленко, композитор і диригент Микола Леонтович, композитор Кирило Стеценко, педагог Григорій Шерстюк, навчався майбутній народний артист СРСР Олександр Міньківський. Будинок семінарії зведено у 1903 році, за проектом архітектора Євген Єрмакова.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.