Астрономічний огляд— це загальна карта або фотографія, на якій зображено не конкретний об'єкт, а певна ділянка неба або все небо. Астрономічний огляд може також передбачати створення низки зображень, спектрів або інших спостережень космічних об'єктів, які мають певні спільні особливості.
Зведене зображення поля GOODS-South, створене в процесі глибокого огляду з використанням двох із чотирьох гігантських 8,2-метрових телескопів, які входять до складу Дуже великого телескопаЄвропейської південної обсерваторії. Гамма-пульсари, виявлені космічним гамма-телескопом Фермі
Оскільки можливості астрономічних інструментів обмежені, дослідження зазвичай здійснюються в якійсь одній смузі електромагнітного спектра. За допомогою кількох детекторів, кожен із яких чутливий до певної смуги частот, можна також проводити дослідження в широкому діапазоні хвиль[1].
Огляди неба, на відміну від цілеспрямованого спостереження за конкретним об'єктом, дають астрономам змогу каталогізувати небесні об'єкти та виконувати їх статистичний аналіз без складних поправок на селективне упередження. У деяких випадках астрономи, які цікавиться певним космічним об'єктом, виявляють, що витрачати дорогий час спостережень за допомогою телескопа немає сенсу, оскільки зображень, знятих під у процесі огляду, достатньо.
Крім того, огляди допомагають астрономам вибирати цілі для докладнішого дослідження за допомогою потужніших телескопів. Якщо попередні спостереження підтверджують певну гіпотезу, комітет із планування часу роботи телескопа, найімовірніше, схвалить нові, детальніші спостереження для її перевірки.
Оскільки оглядів багато, вони є ідеальним засобом для пошуку рухомих об'єктів, зокрема астероїдів і комет. Зображення, зроблені раніше, можна порівняти із зображеннями, знятими в рамках огляду, і виявити зміни, які відбулися за час, що минув. Раніше такі задачі виконувалися вручну: наприклад, шляхом порівняння фотографій тієї самої ділянки неба, знятої в інтервалом кілька тижнів, на спеціальному приладі, який давав змогу їх порівнювати (блінк-компаратора), було відкрито Плутон. Нини цю задачу можна вирішувати в автоматичному режимі, доручивши її спеціальним програмам аналізу зображень.
Окрім розв'язання наукових задач, астрономічні огляди допомагають виявляти потенційно небезпечні космічні об'єкти. Подібним чином можна порівнювати зображення того самого об'єкта, зроблені в рамках різних оглядів, і досліджувати зміни, які з ними відбуваються,— наприклад, для дослідження змінних зір.
Спектр типів спостережень об'єктів Сонячної системи. Положення в просторі лише деяких галактик, визначених оглядом VIPERS[2].
Боннський огляд (BD)— астрометричний каталог зір усього неба, 1859—1903рр.
Астрографічний каталог (Carte du Ciel)— міжнародний астрономічний огляд усього неба. Зйомку проводили 18 обсерваторій із використанням понад 22 тис. фотопластинок. Результати були основою порівняння для всіх наступних досліджень, 1887—1975рр.
Каталог Генрі Дрейпера— спектральні класифікації на основі фотопластинок, 1918—1924рр., доповнено в 1925—1936рр.
Огляд Астрофізичного центру для дослідження червоного зсуву (CfA Redshift Survey)— програма Гарвард-Смітсонівського астрофізичного центру. Тривав з 1977 по 1982 рік, потім з 1985 по 1995 рік.
Цифровий огляд неба[en] (Digitized Sky Survey)— огляд всього неба в оптичному діапазоні, здійснений з оцифрованих фотопластинок, 1994р.
Огляд 2dF Galaxy Redshift Survey (2dfGRS)— огляд червоного зсуву, проведений Англо-Австралійською обсерваторією між 1997 і 2002 роками.
Огляд Calar Alto Legacy Integral Field Area Survey (PDSSS).
Дослідження темної енергії WiggleZ (WiggleZ Dark Energy Survey)[5] (2006—2011) здійснювалося на Австралійській астрономічній обсерваторії.
Дослідження темної енергії (DES)[6]— це дослідження приблизно однієї десятої частини неба, здійснене в пошуках відомостей щодо характеристик темної енергії.
Огляд Calar Alto Legacy Integral Field Area Survey (CALIFA)— спектроскопічний огляд галактик.
Огляд SAGES Legacy Unifying Globulars and GalaxieS Survey (SLUGGS)[7]— спектрофотометричний огляд у ближньому інфрачервоному діапазоні 25 найближчих еліптичних галактик (2014).
Огляд Large Sky Area Multi-Object Fibre Spectroscopic Telescope (LAMOST)[8]— спектроскопічний огляд позагалактичних і зоряних об'єктів.
IPHAS і VPHAS+— огляди галактичного балджу та внутрішнього диска за допомогою Телескопа Ісаака Ньютона (північ) і Оглядового телескопа ДВТ (південь) у діапазонах u, g, r, Hα та i, 2003— донині.
Pan-STARRS— ширококутна система дослідження для пошуку перехідних і змінних джерел, 2010— донині.
Огляд 2MASS— наземна зйомка всього неба в діапазонах J, H і Ks (довжини хвиль 1,25, 1,65 і 2,17мкм) 1997—2001рр.
Японський супутник Akari (Astro-F) середнього та далекого інфрачервоного діапазону для огляду всього неба, 2006—2008рр.
Інфрачервоний орбітальний телескоп WISE був запущений у грудні 2009 року з метою здійснити огляд 99% неба на довжинах хвиль 3,3, 4,7, 12 і 23мкм. Телескоп більш ніж у тисячу разів чутливіший за попередні інфрачервоні дослідження. Початкова фаза дослідження, яка передбачала отримання зображення кожної ділянки неба щонайменше вісім разів, було завершено до липня 2010 року.
Зйомка глибокого неба в інфрачервоному діапазоні (UKIRT Infrared Deep Sky Survey— UKIDSS)— низка наземних досліджень північної півкулі (GPS, GCS, LAS, DXS, UDS) з використанням камери WFCAM на UKIRT, деякі широкі, інші дуже глибокі, у смугах Z, Y, J, H та K 2005— донині.
Дослідження за допомогою Телескопа для астрономічних спостережень у видимому та інфрачервоному діапазонах— низка наземних досліджень у південній півкулі (VVV, VMC, VHS, VIKING, VIDEO, UltraVISTA), різних зон і на різні глибини, у діапазонах Z, Y, J, H і Ks, 2009— донині.
Огляд усього неба SCUBA-2.
У радіодіапазоні
Третій Кембриджський каталог радіоджерел[en] (3C)— огляд на частотах 159 і 178МГц, опублікований у 1959 році.
NVSS— огляд на частоті 1,4ГГц, який зафіксував небо на північ від 40°пд.ш.
Огляд слабких радіоджерел на хвилі довжиною 20см (FIRST)— огляд для виявлення слабких радіоджерел на хвилях довжиною 20 сантиметрів[9].
SUMSS— огляд на частоті 843МГц для дослідження неба на південь від 30°пд.ш. з чутливістю та роздільною здатністю, подібними до відповідного північного огляду NVSS[10].
Огляд PALFA— огляд радіопульсарів на частоті 1,4ГГц в обсерваторії Аресібо. На сьогодні це найбільше і найчутливіше дослідження галактичної площини.
GALEX Arecibo SDSS Survey (GASS)[11]— огляд з метою виміряти вміст нейтрального водню в репрезентативній вибірці з прибл. 1000 масивних галактик.
C-BASS— поточний огляд усього неба на частоті 5ГГц з метою допомогти видалити галактичний фон з карт космічного мікрохвильового фону.
EMU— велике дослідження радіоконтинууму, що охоплює 3/4 неба, за допомогою якого очікується відкриття близько 70 мільйонів галактик.
Гігантський метрохвильовий радіотелескоп[en] (GMRT)— склав карту випромінювання неба на частоті 150МГц.
HTRU— дослідження пульсарів і радіоперехідних процесів північного і південного неба за допомогою радіотелескопа Паркса і Еффельсберзького радіотелескопа.
Гамма-випромінювання
Космічний гамма-телескоп Фермі, який раніше називався «Великий космічний гамма-телескоп» (GLAST). 2008— донині. цільовий термін служби телескопа— 10 років.
Багатохвильові опитування
GAMA— огляд Galaxy And Mass Assembly[12] поєднує дані низки наземних і космічних обсерваторій разом із даними великого огляду червоного зсуву, здійсненого на Англо-Австралійському телескопі. Отриманий набір даних має стати вичерпним ресурсом для вивчення фізики населення галактик і базових масових структур у недавньому Всесвіті[13].
GOODS— глибоке дослідження утворення й еволюції галактик за допомогою Великих обсерваторій.
COSMOS— дослідження космічної еволюції.
CANDELS— комбінований огляд наявних даних щодо глибокого позагалактичного простору в ближньому інфрачервоному діапазоні.
Atlas 3d Survey— вибірка з 260 галактик для проєкту Astrophysics[14].
Плановані
Великий синоптичний оглядовий телескоп— пропонований дуже великий телескоп, призначений для багаторазового огляду всього неба, видимого з місця розташування.
Driver, Simon P.; Norberg, Peder; Baldry, Ivan K.; Bamford, Steven P.; Hopkins, Andrew M.; Liske, Jochen; Loveday, Jon; Peacock, John A.; Hill, D. T. (2009). GAMA: towards a physical understanding of galaxy formation. Astronomy & Geophysics. 50 (5): 5.12. arXiv:0910.5123. Bibcode:2009A&G....50e..12D. doi:10.1111/j.1468-4004.2009.50512.x.{{cite journal}}: Недійсний |displayauthors=29 (довідка)