Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Альпіністська мотузка, альпіністський шнур — спеціальна мотузка з особливими динамічними і статичними якостями, яка застосовується в альпінізмі, скелелазінні та спелеології.
Історія застосування мотузок в альпінізмі бере свій початок з моменту перших сходжень в Альпах в XVIII столітті. Спочатку це були кручені лляні мотузки, які витримували ривок до 700 кг і не могли забезпечити необхідну надійність. Поступово росла складність альпіністських маршрутів, змінювалися технології виробництва, в 1950-х роках почали застосовуватися синтетичні мотузки, що призвело до появи динамічних мотузок і нових методів страховки (нижня глуха страховка, докладніше див. страховка (в альпінізмі)). В 1953 р. фірма «Edelrid» вперше застосувала плетену мотузку (мотузку кабельної конструкції; детальніше про будову мотузок див. трос).
Альпіністські мотузки виготовляються в основному з поліаміду (нейлону, капрону; вони міцні, еластичні, зносостійкі, досить стійкі до вологи і до впливу хімічних речовин крім кислот). Іноді застосовується також поліестер (менш еластичний і мотузка погано тримає вузол), зрідка кевлар (мотузки з кевлару найміцніші, але вони найменш довговічні і погано тримають вузли).
В даний час існує два типи мотузок: кручені і плетені (мотузки кабельного типу). Зазвичай, при однаковому матеріалі і однаковій товщині, кручена мотузка, в порівнянні з плетеними, має кращі характеристики міцності і динамічні характеристики. У той же час, завдяки тому, що плетена мотузка має несучу серцевину і захисну обплетення, вона краще захищена від механічних пошкоджень і несприятливого впливу сонячного світла. В типовій мотузці такого типу серцевина складається з декількох десятків тисяч синтетичних ниток. Вони розподілені на два, три або більше прямих, плетених або кручених джгути, в залежності від конкретної конструкції і необхідних експлуатаційних характеристик. Наприклад, серцевина динамічної мотузки типу «Classic» виробництва «Edelrid» складається з 50400 ниток товщиною 0,025 мм, а її захисне обплетення з 27000 ниток. Плетені мотузки також зручніші для зав'язування вузлів.
Захисне обплетення мотузок для альпінізму зазвичай забарвлене. Кольори можуть бути самі різні, але завжди яскраві, що створює зручність при роботі з двома і більше мотузками. Обплетення більшості спелеологічних мотузок і «технічних» мотузок біле.
Діаметр динамічних і статичних мотузок, вироблених більшістю спеціалізованих фірм, найчастіше лежить в межах від 9 до 11 мм. Діаметр технічних мотузок, що застосовуються в промисловому альпінізмі, — 10-12 мм. Під час змагань суддівська страховка може проводитися 12-, 14- і 16-міліметрової мотузкою.
Важливо: в практичній роботі товщина мотузки має відношення тільки до загальної ваги, гнучкості, зручності застосування і т. ін. і не є показником надійності мотузки (див. нижче).
Примітка: Динамічними називаються навантаження, які швидко змінюються за величиною і напрямком.
Основна відмінна риса, яка визначає вид даної мотузки, це її динамічні якості — здатність розтягуватись під навантаженням. Ще при конструюванні мотузки в залежності від бажаних експлуатаційних властивостей задається здатність до розтягування як під час нормальних навантажень, так і при поглинанні різкого ривка. Згідно зі ступенем розтягування під навантаженням, а також цілями, для яких вони застосовуються, мотузки підрозділяється на два основні види: динамічна, або альпіністська мотузка і статична, або спелеомотузка.
Основна властивість динамічних мотузок — це здатність амортизувати динамічні удари, що виникають при зриві з фактором падіння більше 1 (див. врізку). Виробляється в основному для потреб альпінізму. Їх основні якості визначаються нормами UIAA.
Вимоги UIAA і EN892 (європейські вимоги) для динамічної мотузки:
Для перевірки динамічних мотузок застосовують тест «Dodero». Найкращі зразки мотузок витримують до 16 ривків.
Динамічно мотузки бувають наступних типів:
Одинарним (основним) називається такий тип динамічної мотузки, який за своєю конструкцією призначений для використання для страховки при вільному лазінні і має необхідні якостями для надійного затримання падіння з максимальним фактором 2. Товщина основної мотузки найчастіше від 9 до 11,5 мм. При просуванні мотузка послідовно проклацується в карабіни проміжних точок страховки.
Щоб уникнути цього необхідно використовувати відтяжки, страхувальні точки розташовувати більш оптимально, спрямляючи хід мотузки.
Напівмотузкою називається динамічна мотузка, яка обов'язково повинна бути здвоєна при страховці. У одиночній напівмотузці немає необхідних якостей для того, щоб витримати падіння з фактором 2. Напівмотузки мають діаметр 8,5-10 мм. При використанні системи з двох напівмотузок вони по черзі заклацуються в різні карабіни і різні точки страховки, утворюючи дві паралельні доріжки. Напівмотузки заклацуються в карабіни по черзі, розподіляючи одну мотузку справа по ходу руху, іншу — зліва. Не допускається перехльост мотузок. Зазвичай використовують напівмотузки різних кольорів.
Здвоєна (подвійна або цвілингова) мотузка — використовують як одинарну, проклацують одночасно обидві мотузки в кожен карабін. Діаметр здвоєної мотузки 7,8-9 мм. Згідно з деякими авторами, здвоєну мотузку потрібно проклацувати в точці страховки через різні карабіни, так як при зриві мотузки можуть затиснути одна одну і перебитися.
У другій половині 1960-х років в практику спелеології та альпінізму увійшли два нові прилади — спусковий пристрій і самохват (жумар). Їх швидке і широке поширення всього за кілька років повністю змінило техніку проходження вертикальних печер. Після того як мотузка стала основним засобом не тільки страховки, але і підйому, її велика еластичність, корисна для страховки, відразу перетворилася в її основний недолік (див. недоліки динамічних мотузок). Все це вимагало створення мотузки з малим ступенем подовження, яка отримала найменування статичної. Така мотузка використовується насамперед для цілей спелеології, і тому ще називається «спелеологічною».
Як підказує сама назва, статична мотузка має обмежену еластичність і не призначена для амортизації великих динамічних навантажень. Статична мотузка може витримати падіння з фактором менше 1.
Вимоги prEN 1891 (європейські вимоги) для статичних мотузок:
Статичні мотузки бувають 2 типів:
Тип A — використовується для висотних та рятувальних робіт, а також для спелеології.
Тип B — мотузка меншого діаметра розрахована на менше навантаження, ніж мотузка типу А. Можна використовувати тільки для спуску (дюльфером).
Прагнучи в одній мотузці об'єднати властивість динамічних і статичних мотузок, конструктори декількох фірм розробили її різновид — так звану статико-динамічну мотузку.
Статико-динамічна мотузка теж має кабельну конструкцію, але складаються з трьох конструктивних елементів: двох різних за своїми динамічними якостями несучих серцевин і захисного обплетення. Центральна серцевина статико-динамічних мотузок складається з поліестерних або кевларових волокон. Вона попередньо натягується до певної межі, щоб зменшити її можливість подовжуватися під навантаженням. Друга серцевина, обплетена навколо центральної, зроблена з поліамідних волокон, які еластичніші, ніж поліестерні або кевларові. Волокна захисного обплетення теж поліамідні.
Ідея, закладена в цій конструкції, така: при нормальному користуванні, тобто при спуску і підйомі, навантаження цілком сприймає менш еластична серцевина, і поведінка мотузки до навантаження 650—700 кг статична. При навантаженні понад 700 кг ця серцевина рветься і при цьому поглинає частину енергії падіння. Частина її поглинається значно еластичнішою поліамідної серцевиною.
Величини оголошеної міцності на розрив, гарантовані виробниками, дуже значні — від 1700 кг для 9-міліметрової мотузки до 3500 кг для 14-міліметрової і більше. Проте багато чинників знижують міцність мотузок і не слід орієнтуватися на ці цифри:
Всі вищевикладені факти призводять до того, що практична міцність у мотузки, що була у вживанні, може бути значно меншою від заявлених значень. Наприклад, спелеомотузка, що випускалися в 1981-82-х роках фірмою «Edelrid-Superstatic», має оголошену міцність 2500 кгс. Після 5 років експлуатації її практична міцність склала менше 700 кгс.
Маса мотузки залежить від товщини. Виробник вимірює масу у стандартних умовах (вологість повітря 65 %, температура 20 °C) і вказує у паспорті мотузки (у грамах на метр). Зазвичай маса становить від 52 до 77 г/м залежно від товщини та конструкції. Волога мотузка набирає додатково до 40 % від початкової маси. Зараз для спелеології застосовують імпрегновані мотузки, які менше намокають («Drylonglife», «Everdry», «Superdry»).
В альпінізмі існує одиниця вимірювання довжини складного схилу — мотузка. Класично вона рівна 40 м. Це відстань комфортної чутності, а часто і видимості членів зв'язки, проте така довжина мотузок практично повністю втратила свою актуальність, поступившись місцем мотузкам по 50 м. Останні віяння в альпінізмі, розвиток страхувальних пристроїв, засобів зв'язку та збільшення складності маршрутів сприяють поширенню 60-метрових мотузок, а Європейським стандартом для нових маршрутів є мотузки на 70 метрів.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.