Абі Варбург
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Абі Варбург | |
---|---|
нім. Abraham Moritz Warburg | |
![]() | |
Народився | 13 червня 1866[1][2][…] Гамбург, Німецький союз[1] |
Помер | 26 жовтня 1929[1][2][…] (63 роки) Гамбург, Веймарська республіка, Німецький Райх[1] ·інфаркт міокарда |
Поховання | Ольсдорфський цвинтар |
Країна | ![]() |
Діяльність | мистецтвознавець, викладач університету |
Alma mater | Боннський університет Йоганнеумd |
Галузь | Мистецтвознавство |
Заклад | Гамбурзький університет |
Вчителі | Adolf Michaelisd |
Відомий завдяки: | Творець іконології |
Рід | Warburg familyd[3] |
Батько | Moritz M. Warburgd[4] |
Мати | Charlotte Esther Oppenheimd[4] |
Брати, сестри | Пол Варбург[4] Макс Варбург Фелікс Варбург[4] Fritz M. Warburgd |
У шлюбі з | Mary Warburgd[4] |
Діти | Marietta Bradend Max Adolf Warburgd Frede Warburgd |
![]() |
Абі (Абрахам) Моріц Варбург (нім. Abraham Moritz Warburg, 13 червня 1866, Гамбург — 26 жовтня 1929, Гамбург, Німеччина) — німецький історик мистецтва.
З родини відомих єврейських банкірів, що в XVI ст. перебралися з Італії (Болонья) до Варбурга, Німеччина. Старший з семи дітей Моріца та Шарлотти Варбург. Не став продовжувати родинну справу (спадкоємцем натомість став молодший син сімейства, Макс Варбург, 1867-1946). Його братами були американські фінансисти Пол Варбург та Фелікс Варбург.
Незважаючи на консервативне єврейське виховання та вплив родичів, Варбург з дитинства виступав проти релігійних ритуалів, яких дотримувалась родина. І замість того, щоб робити кар'єру раввина, лікаря або адвоката, почав вивчати історію.
У 1886 році почав вивчати археологію та історію мистецтв, а також медицину, психологію, історію релігії в Бонні, Мюнхені, Страсбурзі, серед його викладачів були Герман Узенер та Карл Лампрехт. Продовжив навчання у Мюнхені та у Страсбурзі, де під керівництвом Губерта Янтішека працював над дисертацією за двома шедеврам Боттічеллі — Народження Венери і Весна.
У 1888-1889 рр. вивчав історію цих картин у Флоренції. Варбурга Абі цікавило використання природничих наук у гуманітарній сфері.
Завершив і видав дисертацію у 1893 р. По закінченні докторантури, Варбург протягом двох семестрів навчався на медичному факультеті Берлінського університету, де відвідував лекції з психології.
Наприкінці 1895 р. його брат Пол одружився у Нью-Йорку, і Абі використав цю нагоду для подорожі в США. Протягом зими він побував у Колорадо, Нью-Мексико та Пасадені. Повернувшись до Пуебло навесні, Варбург зустрічався з антропологами Джеймсом Муні та Френком Гамільтоном Кашингом у Смітсонівському інституті. Саме Кашинг надихнув Варбурга на подорож регіонами індіанців пуебло. Важливою частиною подорожі було перебування у резервації племені хопі. Варбург був вражений їхньою культурою, архітектурою, ритуалами, а також мистецтвом династії художників-керамістів Нампейо. Разом із менонітським місіонером Генрі Вотом, Варбург став свідком підготовки до церемонії кінця зими.
У 1897 р. Абі Варбург одружився художницею Марі Герц, яка була дочкою сенатора з Гамбургу. У цьому шлюбі народилось троє дітей: Маріетта (1899—1973 рр.), Макс Адольф (1902—1974 рр.) та Фред (1904—2004). У 1898 р. Варбург із сім'єю оселився у Флоренції. Там серед їхнього оточення були: скульптор Адольф фон Гільдебрандт, поетеса Ізольда Курц, архітектор Герберт Хорн. Під час перебування у Флоренції Варбург досліджував умови життя художників Ренесансу. Робота у Флоренції дала йому змогу у 1899 р. провести серію лекцій, присвячених Леонардо да Вінчі, які мали місце у Кунстхалле у Гамбурзі. На цих лекціях обговорювалась вплив на мистецтво Леонардо творчості римського архітектора Вітрувія. Окрім цього Варбург займався питанням пов'язаності мистецтва Ботічеллі з античним одягом. Жіночий одяг набуває символічного значення у відомому есе Варбурга на прикладі одягу німф та Богородиці на фресці Доменіко Гірляндайо у базиліці Санта-Марія-Новелла.
У 1902 р. Абі Варбург разом із сім'єю повернувся до Гамбургу, де він прочитав серію лекцій, присвячених своїм дослідженням у Флоренції. Не прийняв пропозицію викладати в Університеті Мартіна Лютера у 1912, натомість став членом правління Гамбурзького музею етнології. Окрім цього після 1919 року викладав у Гамбурзькому університеті. Тоді вже з'явилися ознаки психічного захворювання, які позначалися на його викладанні. Він страждав від нападів депресії та шизофренії і у 1921-1924 рр. лікувався в неврологічній клініці Людвіга Бинсвангера у Кройцлінгені. Після виписки з лікарні періодично читав лекції та проводив семінари (у 1924-1929). Помер у 1929 р. від інфаркту міокарда.
У 1909 році заснував бібліотеку видань з історії культури — приватне зібрання, відкрите для дослідників та публіки. У 1921 році воно перетворено його учнями Фріцем Закслем та Гертрудою Бінг в Інститут Абі Варбурга. До Інституту були близькі, серед інших, Ернст Кассірер та Гершем Шолем. У 1934 році Інститут переведений до Лондона і працює при Лондонському університеті.
У грудні 1927 р. Варбург розпочав роботу над працею про культурну пам'ять «Атлас Мнемозіни», який залишився незавершеним [5]. Він складається з 40 дерев'яних панелей, на яких закріплено близько тисячі зображень з книг, журналів та газет. Ці зображення були поділені за такими темами:
В «Атласі…» не було підписів, лише кілька текстів. Ця робота не була завершена через смерть Варбурга у 1929 р.
Зазнав впливу думки Ніцше та Фрейда. Праці Варбурга вплинули на широке коло історико-гуманітарних дисциплін, багато в чому визначили проблемні та тематичні розробки Ервіна Панофського, Ернста Гомбріха, Френсіса Йейтса, Ернста Роберта Курціуса, Вальтера Беньяміна, дали початок іконології в мистецтвознавчих дослідженнях. В останні роки до його робіт звернулися Карло Гінзбург, Джорджо Агамбен та Жорж Діді-Юберманн.
З 1980 в Гамбурзі вручається премія Абі Варбурга, в 1988 її лауреатом став Майкл Баксендолл, в 1992 — Карло Гінзбург.
У 1993 в Гамбурзі заснований другий Інститут Абі Варбурга.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.