Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Абдалла́х (араб. عبد الله, ʿAbd Allāh; ? — 2 грудня 1045[1]) — 2-й правитель Бадахоської тайфи (1022—1045). Засновник Афтаської династії. Походив із берберського племені мекнасів, що мешкали в районі Кордови. Син Мухаммада. Під час розпаду Кордовського халіфату був наближеним полководця Сабура, засновника Бадахоської тайфи. Став його візиром, розпорядником важливих державних справ. Перед смертю Сабура призначений регентом його малолітніх синів, але після кончини господаря перебрав на себе владу в Бадахосі, позбавивши своїх опікунів права на престол. Заклав основи процвітання Бадахоської тайфи. Вів перманенті війни із сусідами — Севільською тайфою та Леонським королівством. Відремонтував міські мури Бадахоса (1030). Помер у своїй столиці, в Бадахосі. Його наступником став син Абу Бакр. Прізвиська — Переможець (араб. المنصور, al-Manṣūr, аль-Мансур), Кирпатий (араб. الأفطس, al-Afṭas, аль-Афтас).
Точна дата і місце народження Абдаллаха невідомі. Він походив із берберського племені мекнасів, що мешкали в районі Кордови від часів ісламського завоювання Іспанії[1]. Батьківщиною Абдаллаха була так звана Жолудева долина, арабська назва сучасної іспанської комарки Лос-Педрочес у Кордовській провінції. Подібно до інших берберів він приписував собі престижніше арабське походження, виводячи свій рід від хім'яритів[1].
Абдаллах був візиром мусульманського полководця Сабура, управителя Бадахоса[1]. На межі 1012—1013 років останній став засновником і першим правителем Бадахоської тайфи[2].
8 квітня 1022 року після смерті Сабура візир Абдаллах був призначений регентом при синах покійного — Абді аль-Азізі та Абді аль-Малікові[1]. Проте він поступово узурпував владу і сам очолив тайфу, відсторонивши молодих претендентів від престолу[1]. Сини Сабура втекли до Лісабона, де проголосили незалежність міста й округи від Бадахоса. Незадоволені їхнім правлінням лісабонці звернулися до Абдаллаха про допомогу. 1034 року він надіслав війська, які звільнили місто[1].
За правління Абдаллаха розпочалися тривалі війни Бадахоської тайфи із сусідньою мусульманською Севільською тайфою[1]. Так, севільці під проводом Мухаммада в спілці з правителем Кармони взяли в облогу Бежу, розбили війська ібн-Тайфура із Мертоли, що йшли на підмогу обложеним, і здобули місто, вирізавши більшу частину його населення[1]. Один із синів Абдаллаха потрапив у полон і був конвойований до Кармони[1]. Він звільнився 1030 року (421 року за ісламським календарем), коли обидві сторони уклали мир[1].
Втім протистояння між Бадахосом і Севільєю продовжилося. Зокрема, 26 листопада 1033 року, або 15 листопада 1034 року (425 року за ісламськими календарем), коли син севільського правителя Ісмаїл повертався разом із Абдалаххом з військового походу на Леонське королівство, бадахосці по зрадницькі напали на нього[1]. Севільці були биті, а сам Ісмаїл ледве врятувався, вислизнувши до Оксоноби[1].
На жаль, джерела не місять детальної інформації про правління Абдаллаха. Хроніки лише згадують його наказ про ремонт міських мурів Бадахоса в 1030 році[1].
Абдаллах помер 2 грудня 1045 року (за ісламським календарем — 19 джумада-аль-авваль 437) в Бадахосі[1]. Ця дата зазначена на його надгробку[1], знайденому 1774 року в мавританській цитаделі Бадахоса, але втраченому після 1855 року[3]. Наступником Абдаллаха став його син Абу Бакр[1].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.