Loading AI tools
З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Часни́к — військове загородження, що складається з декількох з'єднаних зіркоподібно гострих сталевих штирів, спрямованих у різні боки. Інші назви — три́бола (лат. tribola, однина — tribolum < грец. τρίβολον), три́вола (грец. τρίβολα, однина τρίβολον — «шип», «колючка»), каракулі. У староруських пам'ятках відомий як вълчьц(ь)[1] (вовчець).
Часник | |
![]() | |
![]() |
«Часник» найчастіше складається з чотирьох загострених сталевих шипів, зварених своїми основами так, щоб вістря були спрямовані в різні боки. У найпоширенішого типу цього загородження кінці чотирьох штирів відповідають вершинам правильного чотиригранника. Якщо «часник» кинути на землю, то один шип завжди буде спрямований вгору, а інші складатимуть йому опору. Найчастіше має такі розміри: довжина кожного штиря до 5 см, товщина біля основи 0,8–1 см. Зазвичай шипи виготовляються з металевих пластин або товстого металевого дроту. Шипи можуть закінчуватися зазубринами, як рибальські гачки[2][3].
Коли людина наступає на «часник», вона ранить стопи, що зупиняє її або змушує впасти на землю. Стародавнє загородження з великої кількості розкиданого «часнику» було ефективне проти кінноти, застосовувалося також проти піхоти, бойових слонів і верблюдів. Здебільшого його застосовували як протикінне загородження, але при достатній щільності розміщення часник могло уповільнити й рух піхоти[2][3].
Перше відоме використання «часнику» датоване 331 роком до н. е. — цього року він був використаний персами в битві при Гавгамелах. Потім активно застосовувався у всі історичні періоди. Наприклад, кожен воїн Римської імперії зобов'язаний був мати 8 штук «часнику»[4]. Римський «часник» міг бути і просто дерев'яними дощечками, в які встромлено шип[2].
На справжню військову зброю «часник» перетворився лише у візантійські часи. Його використовували, щоб влаштовувати засідки проти кінноти. «Часник» ефективно блокував її просування, а після використання його було легко зібрати, щоб застосувати повторно[5]. Також був відомий в Грузії і, можливо, активно використовувався там у боях[6]. Суттєвого поширення «часник» набув у пізнє середньовіччя та Відродження, під час Війни троянд, оборони Орлеана. Леонардо да Вінчі радив використовувати цей пристрій проти кінноти[7]. «Часник» застосовували запорізькі козаки[8]. Аналогічні пристрої були відомі ніндзя. В XVII ст. «часником» американські поселенці захищалися від індіанців. Британці послуговувалися ним у Кримській війні та в Судані[7].
Великий «часник» застосовувався в Другу світову війну як загородження пляжів. Сучасні аналоги «часнику» використовуються як протиавтомобільне загородження — для проколювання шин[2].
У Китаї в 2019 році продемонстрували дрона, що розкидає «часник» із повітря[9]. Під час російського вторгнення в Україну 2022 року захисники Запоріжжя організували виготовлення «часнику» на Хортиці[10].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.