Loading AI tools
німецький граф З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Фрі́дріх Карл фон Ше́нборн-Бу́хгайм (нім. Friedrich Karl von Schönborn-Buchheim, 3 березня 1674, Майнц, Священна Римська імперія — 26 липня 1746, Вюрцбург, Священна Римська імперія) — австрійський та німецький державний діяч, аристократ, віцеканцлер Священної Римської імперії (1705—1734), князь-єпископ бамберзький та вюрцбурзький[6]. Великий землевласник комітату Береґ на Закарпатті.
Фрідріх Карл фон Шенборн-Бухгейм | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
1705 — 1734 | ||
Попередник: | Домінік Андреас I фон Кауніц | |
Наступник: | Йоганн Адольф фон Меч | |
Народження: |
3 березня 1674[1] Майнц, Майнцське архієпископство, Священна Римська імперія[2] | |
Смерть: |
26 липня 1746[2] (72 роки) або 25 липня 1746[3] (72 роки) Вюрцбург, Нижня Франконія[2] | |
Поховання: | Вюрцбурзький собор | |
Релігія: | католицька церква[4] | |
Освіта: | Майнцький університет[5], Паризький університет[d][5], JMU[5], Римський університет ла Сапієнца (1693)[5] і Віденський університет[5] | |
Батько: | Мельхіор Фрідріх фон Шенборн-Бухгаймd | |
Мати: | Марія Анна Софія фон Боєнбург-Ленгсфельдd | |
Нагороди: | ||
Фрідріх Карл фон Шенборн народився 3 березня 1674 року в місті Майнц у родині державного міністра Майнцького курфюрства Мельхіора Фрідріха фон Шенборн-Бухгайма та його дружини Марії Анни Софії фон Бойнебург. Належав до шляхетного роду Шенборнів.
Здобув хорошу освіту, чому сприяв його дядько — майнцький курфюрст і архієпископ Лотар Франц фон Шенборн. З 1681 року навчався в єзуїтській колегії в Ашаффенбурзі. По її закінченню навчався разом зі старшим братом Йоганом Філіппом Францом у Вюрцбурзі, Майнці, Ашаффенбурзі та в Collegium Germanicum у Римі. Вирушив у гранд-тур, у ході якого відвідав Нідерланди, Англію та Францію. Здобуття вищої освіти завершив у паризькій Сорбонні.
З 1683 року Фрідріх Карл був каноніком у Вюрцбурзі, а з 1685 — у Бамбергу. 1701 року отримав малі чини. Згодом відправлений дядьком до Відня як посланець Майнцької архієпархії. 1704 року став каноніком Вюрцбурзького собору, а 1705 — Бамберзького.
1705 року імператор Священної Римської імперії Йосиф I призначив Фрідріха Карла віцеканцлером імперії. На цій посаді Шенборн перебував до 1734 року. Пріоритетними завданнями Шенборна були запобігання впливу Пруссії у південнонімецьких державах, захист малих імперських станів, підвищення авторитету імперії. Шенборн сприяв Габсбургам у їхньому протистоянні з папою за вплив на церковні справи. У 1717—1719 роках Фрідріх Карл збудував у Відні будинок, де він займався державними справами як віцеканцлер і в якому наразі розміщено Федеральну канцелярію Австрії . Також Шенборн керував будівництвом крила імператорської канцелярії у Гофбурзі за проєктом Йоганна Лукаса фон Гільдебрандта. Як особисті й родинні резиденції Шенборн побудував палац Блауер Гоф і палац поблизу Геллерсдорфа .
1708 року Фрідріх Карл був призначений бамберзьким єпископом-коад'ютором. У ході виборів вюрцбурзького єпископа 1724 року Фрідріха Карла не було обрано через поганий авторитет його брата Йоганна Філіппа Франца. Натомість 1729 року на цю єпископську кафедру Шенборна обрали одноголосно. Того ж року у зв'язку зі смертю дядька Лотара Франца Фрідріх Карл був обраний бамберзьким єпископом.
Зі смертю дядька Фрідріх Карл успадкував значну частину його володінь, зокрема палац Вайсенштайн та землі в комітаті Береґ на Закарпатті. 5 лютого 1729 року імператор Карл VI передав у володіння Шенборна ще й замок Сент-Міклош у Чинадієві поблизу Мукачева. Відтак Фрідріх Карл, володіючи 2300 квадратними кілометрами землі в Береґу, став другим за площею володінь землевласником в Угорщині[7]. 1730 року Фрідріх Карл видав переселенський патент, у якому закликав селян зі своїх єпископських володінь у Франконії переселятися на Закарпаття. Патент поклав початок першій хвилі німецької колонізації Закарпаття у XVIII столітті. Німецькі колоністи селилися в Мукачеві та навколишніх селах Верхній Коропець, Березинка, Паланок, Павшино та інші, їм надавалися певні привілеї, зокрема звільнення від податків на певний час[8][9][10][11].
Фрідріх Карл фон Шенборн виступав проти ухвалення Прагматичної санкції 1713 року. Згодом він став усе рідше з'являтися при імператорському дворі. Це спричинило зменшення його впливу на початку 1730-х років. 1734 року його звільнили з посади віцеканцлера.
Після звільнення Фрідріх Карл фон Шенборн залишався вірним прихильником Габсбурзького дому, зокрема під час війни за австрійську спадщину 1740-х років. У жовтні 1744 року Шенборн виступив посередником у переговорах між ерцгерцогинею Марією Терезією з роду Габсбургів та імператором Карлом VII Віттельсбахом[12].
Від звільнення до смерті Фрідріх Карл проживав переважно у Вюрцбурзі, що був його улюбленою резиденцією. Під керівництвом Шенборна вюрцбурзький архітектор Бальтазар Нейман завершив будівництво Вюрцбурзької резиденції (розпочато братом Фрідріха Карла) й каплиці Шенборнів (Schönbornkapelle) у Вюрцбурзькому соборі. Також Нейман збудував для Шенборна літню резиденцію у Вернеку. Також 1740 року Шенборн придбав палац Баттяні у віденському Іннере-Штадті.
Своє автократичне правління у двох князівствах-єпископствах, бамберзькому й вюрцбурзькому, Шенборн присвятив реорганізації адміністративних, фінансових та освітніх аспектів. 1735 року Шенборн додав до Бамберзької академії факультети права й медицини і надав їй статус університету. 1743 року Шенборн оновив навчальні регуляції Вюрцбурзького університету. 1736 року Шенборн запровадив у Вюрцбурзі адорацію.
Фрідріх Карл фон Шенборн помер 26 липня 1746 року у Вюрцбурзі й був похований у каплиці Шенборнів Вюрцбурзького собору. Оскільки Фрідріх Карл не мав дітей і не був одружений, його володіння перейшли до родичів. Зокрема, землі в комітаті Береґ на Закарпатті перейшли до його племінника Ойгена-Ервіна.
1912 року Фрідріху Карлу фон Шенборну посмертно надали звання почесного громадянина Мукачева[13].
У Мукачеві існує вулиця Графа фон Шенборна[14].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.