Loading AI tools
американський палубний пікіруючий бомбардувальник періоду Другої світової війни З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Дуглас SBD «Донтлес» (англ. Douglas SBD Dauntless — «Безстрашний») — палубний пікіруючий бомбардувальник виробництва американської авіакомпанії Douglas Aircraft Company. Знаходився на озброєнні військово-морських сил та військово-повітряні сил армії США за часів Другої світової війни.
Douglas SBD Dauntless | |
---|---|
![]() | |
SBD | |
Призначення: | палубний пікіруючий бомбардувальник |
Перший політ: | 1 травня 1940 |
Прийнятий на озброєння: | 1940 |
Знятий з озброєння: | 1959 (Мексика) |
На озброєнні у: | ![]() ![]() ![]() ![]() |
Розробник: | Douglas Aircraft Company |
Виробник: | Douglas Aircraft Company |
Всього збудовано: | 5 936 |
Екіпаж: | 2 особи |
Крейсерська швидкість: | 298 км/год |
Максимальна швидкість (МШ): | 410 км/год |
Бойовий радіус: | 1 795 км |
Практична стеля: | 7 780 м |
Швидкопідйомність: | 8,6 м/с |
Довжина: | 10,09 м |
Висота: | 4,14 м |
Розмах крила: | 12,66 м |
Площа крила: | 30,19 м² |
Споряджений: | 4 245 кг |
Двигуни: | Wright R-1820 |
Тяга (потужність): | 1200 |
Кількість точок підвіски: | 2 |
Підвісне озброєння: | авіабомби 1 020 кг |
Кулеметне озброєння: | 2x12,7 мм Browning M2 2x7,62 мм Browning M1919 |
![]() |
SBD «Донтлес» був основним пікіруючим бомбардувальником американських ВМС з 1940 по кінець 1943, доки не був замінений на новітній Curtiss SB2C Helldiver. Також знаходився на озброєнні військово-повітряних сил армії США під найменуванням A-24 Banshee.
Незважаючи на ряд суттєвих недоліків (низька швидкість, застаріле обладнання на початок бойових дій) SBD «Донтлес» був дуже надійним бойовим літаком й на його рахунку більше затоплених японських кораблів, ніж у інших літаків часів Другої світової війни.
Ще в 1935 році компанія Northrop Corporation почала розробку нового пікіруючого бомбардувальника — BT-1[en]. BT-1 випускався малою серією, але в цілому був визнаний невдалим, тому вже в 1936 році команда під керівництвом Еда Гайнеманна[en] почала роботу над новим літаком прототип якого отримав позначення XBT-2. В 1937 році компанія Northrop була поглинута Douglas, але робота над літаком припинена не була і перший прототип піднявся в повітря вже 28 квітня 1938 року.
Літак був двомісним суцільнометалевим низькопланом з двигуном Pratt & Whitney R-1535-94[en] потужністю 825 к.с., але через незадовільні результати випробувань двигун було замінено на потужніший Wright R-1820-G133. З цим двигуном літак продемонстрував гарні льотні характеристики і в лютому 1939 року його було вирішено прийняти на озброєння під позначенням SBD-1, відповідний контракт на виготовлення перших 144 літаків був підписаний в квітні, а загалом до липня 1944 року було виготовлено 5936 SBD різних модифікацій.[1]
Перша модифікація SBD-1 через малу дальність польоту не було прийнято для служби на авіаносцях, і ними було озброєно дві ескадрильї авіації КМП. Вже наступні модифікації були прийняті до палубної авіації і станом на 7 грудня 1941 року (напад на Перл-Гарбор) ними було повністю оснащено три палубні ескадрильї — VB-6 і VS-6 на «Ентерпрайзі» і VB-2 на «Лексінгтоні». В день нападу «Донтлеси» з «Ентерпрайзу», який повертався від острова Вейк, були атаковані японськими літаками над Гаваями, втрати склали 7 SBD-3. На аеродромі також було знищено 17 «Донтлесів» морської піхоти (ще 10 було пошкоджено). Декілька наступних днів авіація «Ентерпрайзу» патрулювали море навколо островів, зокрема 10 грудня «Донтлесам» вдалось потопити японський підводний човен I-70.
На початку 1942 року «Донтлеси» залучались до бомбардувань японських об'єктів, зокрема 1 лютого було завдано удару по Кваджелейну, 20 — по Рабаулу, 24 — по острову Вейк. Першою великою битвою для «Донтлесів» стала битва в Кораловому морі, ще до початку якої, 4 травня, 28 SBD-3 з «Йорктауна» бомбили Тулагі (острів), а 7-8 завдавали удару по японському флоту. Але найбільш відомими «Донтлеси» стали завдяки битві за Мідвей, до якої було залучено 128 SBD. Американський флот втратив 40 SBD, але зміг потопити всі 4 авіаносці японського з'єднання.
З серпня 1942 року починається битва за Гуадалканал, підтримку десанту забезпечували 103 SBD з авіаносців «Саратога», «Ентерпрайз» і «Васп». Після захоплення плацдарму, вже 20 серпня, на Гуадалканал прибуває ескадрилья SBD VMSB-232 корпусу морської піхоти, пізніше до неї додались і інші. Головними цілями для «Донтлесів» залишались кораблі, зокрема 26 жовтня відбулась битва біля островів Санта-Круз, в якій «Донтлеси» серйозно пошкодили два японські авіаносці, а 13 листопада літаки ескадрилей морської піхоти VMSB-132 і VMSB-142 змогли потопити японський лінійний крейсер «Хієй». Загалом за 1942 рік «Донтлеси» потопили п'ять японських авіаносців, чотири крейсера і чотири есмінці — майже 28 % довоєнного тоннажу японського військового флоту.
В 1943 році великих битв авіаносців вже не відбувалось, тому «Донтлеси» в основному підтримували десанти на Соломонових островах, а в кінці року вони вже почали замінюватись на SB2C Helldiver. Проте заміна йшла повільно і «Донтлеси» ще зіграли важливу роль під час битви у Філіппінському морі, де взяли участь 57 SBD з «Ентерпрайза» і «Лексінгтона». Останнім бойовим вильотом для палубних «Донтлесів» став наліт на Гуам 5 липня 1944 року, але в авіації морської піхоти вони використовувались до закінчення війни.
В Європі «Донтлеси» використовувались значно обмеженіше, єдиною великою операцією з їхнім використанням була операція «Смолоскип», для підтримки десанту тоді було залучено 36 SBD з авіаносців «Рейнджер», «Сенгамон» і «Санті». 10 листопада 1942 року «Донтлеси» з «Рейнджера» змогли сильно пошкодити в порту Касабланки французький лінкор «Жан Бар», а 4 жовтня 1943 бомбили норвезький порт Буде.
В ВПС Армії США A-24 використовувались тільки на Тихоокеанському ТБД. Першими їх отримала 27-а бомбардувальна група, яка мала базуватись на Філіппінах, але через початок бойових дій вона переправилась в Австралію. A-24 брали участь в боях на Яві, пізніше на Новій Гвінеї. Згодом A-24 надійшли на озброєння 8-ї групи, яка теж діяла з Австралії. Ще одна ескадрилья A-24 діяла на Алеутських островах, але більшість A-24 залишилась в США і використовувались як навчальні.[1]
Повітряні сили Великої Британії отримали 9 SBD-5, які позначались Dauntless Mk.I. Ці літаки використовувались виключно для випробувань.
З липня 1943 року SBD почали надходити на озброєння ВПС Нової Зеландії, загалом було отримано 18 SBD-3, 27 SBD-4 і 23 SBD-5. На весні 1944 року в боях на острові Бугенвіль взяла участь 25-а ескадрилья оснащена ними, а після війни всі вцілілі літаки було повернуто США.
Найбільшим іноземним експлуатантом SBD стала Франція, яка отримала в 1944 році 80 таких літаків. Французькі «Донтлеси» надійшли на озброєння бомбардувальних груп GB I/17 і GB I/18, а також флотилій 3FB і 4FB. GB I/17 базувалась в Сирії, GB I/18 — в Франції і до кінця війни в Європі воювала проти німецьких військ. Флотські «Донтлеси» також діяли проти Німеччини, а в 1947-49 роках взяли участь в боях в Індокитаї.
Літаки A-24B також постачались Чилі (12 літаків) і Мексиці (30 літаків), в цих країнах вони стояли на озброєнні до 1950 і 1959 року відповідно.[1]
Дані з Ударная авиация Второй Мировой — штурмовики, бомбардировщики, торпедоносцы[2]
SBD-1 | SBD-2 | SBD-3 | SBD-4 | SBD-5 | SBD-6 | A-20 | A-20A | A-20A | ||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Довжина | 9,8 м | 10,06 м | 9,8 м | 10,06 м | ||||||
Висота | 4,14 м | |||||||||
Розмах крил | 12,65 м | |||||||||
Площа крил | 30,19 м² | |||||||||
Маса | пустого | 2678 кг | 2855 кг | 2878 кг | 2885 кг | 2963 кг | 2973 кг | 2842 кг | 2885 кг | 2871 кг |
максимальна злітна | 3444 кг | 4699 кг | 4717 кг | 4754 кг | 4854 кг | 4936 кг | 4627 кг | 4754 кг | 4740 кг | |
Двигуни Wright | R-1820-32 | R-1820-52 | R-1820-60 | R-1820-66 | R-1820-52 | R-1820-60 | ||||
Потужність | 1000 к. с. | 1200 к. с. | 1350 к. с. | 1000 к. с. | 1200 к. с. | |||||
Максимальна швидкість | 407 км/год | 405 км/год | 402 км/год | 405 км/год | 421 км/год | 402 км/год | 399 км/год | 408 км/год | 394 км/год | |
Дальність польоту | нормальна | 1380 км | 1970 км | 2160 км | 2090 км | 1795 км | 1980 км | 1530 км | 1570 км | 1530 км |
максимальна | 1880 км | 2210 км | 2540 км | 2330 км | 2520 км | 2740 км | 2090 км | 2090 км | 2010 км | |
Практична стеля | 9020 м | 7920 м | 8140 м | 7410 м | 7930 м | 7930 м | 8230 м | |||
Швидкопідйомність | 8,78 м/с | 5,5 м/с | 6 м/с | 5,85 м/с | 8,63 м/с | 8,68 м/с |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.