Loading AI tools
фільм 1954 року З Вікіпедії, вільної енциклопедії
«Почуття» (італ. Senso) — кольорова (техніколор) історична мелодрама італійського режисера Лукіно Вісконті 1954 року, заснована на однойменній повісті Камілло Бойто (1882, зразок мистецького напрямку скапільятури[it]).
Почуття![]() | |
---|---|
Senso | |
![]() | |
Жанр | мелодрама історичний фільм |
Режисер | Лукіно Вісконті |
Сценарист | Лукіно Вісконті Сузо Чеккі д'Аміко |
На основі | повісті Камілло Бойто |
У головних ролях | Аліда Валлі Фарлі Грейнджер |
Оператор | Альдо Граціаті Роберт Краскер Джузеппе Ротунно |
Композитор | Джузеппе Верді |
Художник | Ottavio Scottid |
Кінокомпанія | Lux Film |
Дистриб'ютор | Lux Filmd і Netflix |
Тривалість | 118 хв. |
Мова | італійська німецька |
Країна | ![]() |
Рік | 1954 |
IMDb | ID 0047469 |
![]() |
Дія фільму розгортається у Венеції, Вероні і на палладійській віллі Годі напередодні, під час і після другої битви при Кустоці.
Події відбуваються в 1866 році за часів боротьби за об'єднання Італії. Графиня Лівія Серп'єрі (Аліда Валлі), що мешкає в окупованій австрійцями Венеції, підтримує італійських патріотів, серед яких важливу роль відіграє її кузен маркіз Роберто Уссоні (Массімо Джіротті). Якось під час оперної вистави «Трубадура» після проспіваних з сцени слів «До зброї»! маркіз вступає в суперечку з австрійським лейтенантом Францом Малером[К 1]. (Фарлі Грейнджер).
Графиня, намагаючись не допустити дуелі, знайомиться з лейтенантом, проте після закінчення опери її кузена беруть під варту і засуджують до заслання. Відвідуючи його у в'язниці, Лівія знову зустрічає Франца, який береться проводити її додому. У результаті вони гуляють всю ніч безперервно, і між ними спалахує пристрасть. Тим часом політична ситуація загострюється: Пруссія готова вступити в війну з Австрією на стороні Італії, і Франц повинен вирушити на поле битви. Графиня полишає свій маєток, щоб зустрітися з Францом у Вероні, і застає його у вирі розпусти. Він цинічно зізнається їй, що ніколи не кохав її, а зближувався з нею лише заради її багатства. Збожеволівши від горя, графиня видає його комендантові міста як дезертира, і його засуджують до розстрілу.
Актор | Роль |
---|---|
Аліда Валлі | графиня Лівія Серп'єрі |
Фарлі Грейнджер | лейтенант Франц Малер |
Гайнц Моог | граф Серп'єрі |
Ріна Мореллі | Лаура, покоївка |
Марчела Маріані | Клара, проститутка |
Массімо Джіротті | маркіз Роберто Уссоні |
Голіарда Сапієнца | патріотка |
Кристіан Маркан |
Спочатку Вісконті запросив на головні ролі Інгрід Бергман і Марлона Брандо. Участі Бергман у проєкті заперечував її чоловік Роберто Росселліні. Після відмови Бергман інтерес до «Кустоцу» (робоча назва фільму) втратив і Брандо.
Під час роботи над картиною талановитий оператор Альдо Граціаті загинув в автомобільній аварії. На знімальному майданчику Вісконті асистували Франко Дзефіреллі і Франческо Розі. Авторська версія фільму закінчувалася тим, що графиня безцільно тиняється вулицями Верони, де до неї пристає п'яна солдатня. За наполяганням італійської влади була знята життєствердніша і патріотичніша кінцівка[К 2].
За межами Італії фільм демонструвався в сильно скорочених версіях, британська іменувалася «Гуляща графиня» (The Wanton Contessa). Діалоги англомовної версії належать Теннессі Вільямсу і Полу Боулзу. З часом текнікольоровий оригінал сильно зблякнув, через що фільм став рідкістю, і був відомим порівняно небагатьом кінофілам. Над його відновленням працювали архівісти з Болоньї. Версія з відреставрованими кольорами вийшла 2011 року на DVD завдяки компанії Criterion[1].
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.