Loading AI tools
німецький невролог З Вікіпедії, вільної енциклопедії
Пауль Юліус Мебіус (нім. Paul Julius Möbius; 24 січня 1853, Лейпциг, Королівство Саксонія — 8 січня 1907, Лейпциг, Королівство Саксонія) — німецький психіатр та невролог; доктор філософії та доктор медицини[8].
Пауль Юліус Мебіус | |
---|---|
нім. Paul Julius Möbius | |
![]() | |
Народився | 24 січня 1853[1][2][…] Лейпциг, Королівство Саксонія, Німецький союз[1] |
Помер | 8 січня 1907[1][2][…] (53 роки) Лейпциг, Королівство Саксонія, Німецький Райх[1] |
Країна | ![]() |
Діяльність | науковець, психіатр, викладач університету, невролог |
Галузь | неврологія[4], психіатрія[4] і психотерапія[4] |
Alma mater | Єнський університет[5], Лейпцизький університет[5], Марбурзький університет[5] і Школа Святого Томи (Лейпциг) |
Науковий ступінь | доктор філософії[5] (1873) і доктор медицини[5] (1877) |
Вчителі | Адольф Штрюмпель[6] |
Знання мов | німецька[4] |
Заклад | Лейпцизький університет[7] |
Magnum opus | Über den physiologischen Schwachsinn des Weibesd і Die Hoffnungslosigkeit aller Psychologied |
Посада | приват-доцент[7] |
Батько | Пауль Мебіусd |
Народився 24 січня 1853 року в місті Лейпцигу; син письменника та педагога Пауля Генріха Августа Мебіуса[de] (1825—1889), онук німецького астронома-теоретика Августа Фердинанда Мебіуса[9][10].
1870 року вступив до Лейпцизького університету, де вивчав богослов'я та філософію і 1873 року здобув ступінь доктора філософії. Від 1873 вивчав медицину в Єнському та Марбурзькому університетах. 1877 року, здобувши науковий ступінь доктора медицини, вступив на службу до армії, де йому присвоєно звання «старший штаб-хірург» (нім. Oberstabsarzt)[11].
Після демобілізації повернувся до Лейпцигу, де відкрив приватну практику і працював асистентом невролога Адольфа фон Штрюмпеля в університетській поліклініці, а 1883 року отримав право займатися неврологією самостійно. Від 1883 до 1893 року був приват-доцентом Лейпцизького університету, після чого, до кінця життя, практикував як невролог і психіатр у рідному місті.
У своїх наукових працях, які знайшли широке коло читачів не тільки серед лікарів, а й у суспільстві, вніс багато оригінальних поглядів у з'ясування природи та походження нервової слабкості, нервових схильностей. Деякі твори Мебіуса зустріли й різнобічну критику. Найбільшу увагу привернула його книга «Ueber den physiol. Schwachsinn des Weibes» (6-е видання, Галле, 1904).
1903 року в монографії «Ausgewählten Werken» розглянув з погляду невропатології характери багатьох геніальних людей (Руссо, Гете, Шопенгауера, Ніцше та інших), представляючи їхні особистості та діяльність у зовсім новому світлі[12][13].
Його ім'я носить синдром Мебіуса[en], який він вперше описав 1888 року[14]; один із симптомів тиреотоксикозу — ознака Мебіуса[en] (слабкість конвергенції очей, коли одне око сходиться, а інше розходиться при погляді на кінчик носа; стан, пов'язаний з хворобою Грейвса)[15][16][17], а також синдром Лейдена — Мебіуса — м'язова дистрофія в ділянці тазу, яку він вивчав разом з Ернстом Віктором фон Лейденом.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.