Wikimedia-listartikel Från Wikipedia, den fria encyklopedin
I denna artikel listas gudar ur slavisk mytologi, det vill säga slavernas ursprungliga religion, kortfattade beskrivningar av deras funktion och urkundernas upplysningar om dem.
Mat Zemlja eller Moder jord – en kvinnogestalt som personifierar fruktbarheten och den livgivande modern. Jämför med slavernas sedvänja att svära jorden trohet, bikta sig för jorden, kyssa jorden, osv.
Vladimirs pantheon avbildad i en gammal anteckningsbok
Dazjbog – solguden, låser in vintern och låser upp våren, bröllopsbeskyddare, stamfader för ryska folket, från furstar till jordbrukare
Stribog - en gudom som förmodligen förknippas med atmosfären (vinden)
Simargl eller Semargl - en halvgud med oklar funktion, möjligen en budbärare mellan de himmelska och jordiska världarna
Mokosj eller Makosj – en kvinnlig gudom, beskyddarinna av spånad och vävning. Byttes ut mot den heliga Paraskeva (eller Pjatnitsa, i betydelsen dagen före helg)
Andra gudar i det forntida Rus
Volos~Veles – uppfattas ofta som identiska, men enligt urkunderna har de olika funktioner:
Volos – ”boskapsguden”, beskyddare av boskapen. Byttes ut mot den helige Blasius
Veles – en gud som beskyddar sagoberättare och poesi
Börd och föderskor – personifierar den nyföddes öde, ”vad som står skrivet vid födseln”
Rituella fruktbarhetsväsen och symboler
De är inte gudar i direkt mening, utan en ålderdomlig utvecklingfas i kulten av gudarnas döende och återfödelse. De är dockor, fyllda av koncentrerad fruktbarhets- och ymnighetskraft. Efter hedersbetygelser och begråtande slits dockorna sönder, dränks eller bränns upp. Det som återstår sprids över åkrarna eller i fähusen.
Trojan – ett forntida symboliskt väsen i Igorkvädet. I andra källor räknas det upp tillsammans med övriga gudar. Blev synbarligen lånad till Rus från den sydslaviska folkloretraditionen.
Dyj – en namnvariant av antikens Zeus i de forntidsryska predikningarna mot hedendomen
Alkonost, Sirin, Gamajon – mytiska fåglar med ursprung i den forntida ryska litteraturen
Porevit eller Porenut – en gud med oklara funktioner
Marzjanadocka färdig att brännas
Västslavernas årstidsväsen
Marena (Morena, Marzjana) – vårligt mytologiskt och rituellt väsen, en docka som förkroppsligar döden och vintern och som man dränker, sliter sönder eller bränner
Nestorskrönikan 1998, sidan 71; Novgorods första krönika (år 989); Novgorods fjärde och Sofias första krönikor; Tre överstepräster samtalar; Jungfru Marias skärseld, mfl.