Nic Stang
From Wikipedia, the free encyclopedia
Nicolay (Nic.) Milberg Stang, född 21 april 1908 i Kristiansand, död 15 juli 1971 i Rostock i dåvarande DDR, var en norsk konsthistoriker och publicist.
Nic Stang | |
Född | 21 april 1908[1][2] Kristiansands kommun, Norge |
---|---|
Död | 15 juli 1971[1][2] (63 år) Rostock[3] |
Medborgare i | Norge |
Utbildad vid | Universitetet i Oslo |
Sysselsättning | Konsthistoriker, politiker, journalist |
Politiskt parti | |
Sosialistisk folkeparti | |
Maka | Ragna Thiis Stang (g. 1934–)[4] |
Barn | Tove Stang Dahl (f. 1938) |
Redigera Wikidata |
Stang blev cand.philol. 1933, och dr. philos. 1957. Han var lektor vid Oslo universitet 1935–1938, redaktionssekreterare i Fritt ord 1936–1937, kulturmedarbetare i Arbeiderbladet 1945–1947 och 1952–1958, redaktör för Vinduet 1947–1951 och för konversationslexikonet Skattkista.[5]
Hans doktorsavhandling, Livet og kunsten i ungrenessansens Firenze, bd. 1, Kunstens vilkår i borgerrepublikken (1956), är en brett upplagd undersökning av miljö och bakgrund för ungrenässansen i Florens; själva genombrottet är skildrat av hans hustru Ragna Thiis Stang i verkets andra band. Stang gav ut populära historiska och kulturhistoriska arbeten (delvis tillsammans med hustrun), essäsamlingarna Demokratisk gjenfødelse (1945), Tidskifte i maleri og skjønnlitteratur (1946) och Hverdag blant italienere (1959).[5]