Loading AI tools
allmän förvaltningsdomstol i Sverige Från Wikipedia, den fria encyklopedin
En kammarrätt är en allmän förvaltningsdomstol i Sverige.[1] Kammarrätten är andra instans efter förvaltningsrätt och före Högsta förvaltningsdomstolen.
Kammarrättens historia går tillbaka på äldre tiders kontroll över svenska statens skatteuppbördsmän som redan under 1500-talet utövades av Kammarkollegiums granskning av räkenskaper.[2] För denna granskning skapades en särskild avdelning inom Kammarkollegium, som omväxlande kallades Besvärskammaren, Revisionskammaren eller Kammarrevisionen. Kammarråd dömde i de mål som granskningen ledde till, och 1679 beslutades att målen i princip skulle handläggas på samma sätt som mål i hovrätt.[3]
År 1695 beslöt kung Karl XI att bryta ut Kammarrevisionen från Kammarkollegiet i form av ett eget centralt ämbetsverk som hade hand om dömande och revision.
År 1799 bytte Kammarrevisionen namn till Kammarrätten, och fortsatte att vara dels en domstol och dels en förvaltningsmyndighet med granskande uppgifter.[4]
Utvecklingen under 1800-talet innebar att de svenska allmänna domstolarna dömde i allt fler förvaltningsrättsliga mål, exempelvis skattemål.[3] Regeringen hanterade vid denna tid själv de viktigare förvaltningsmålen som skapade prejudikat. Detta ändrades 1909 då Regeringsrätten tillkom som högsta oberoende instans för förvaltningsmål.
I mitten av 1800-talet tillkom för Kammarrätten rollen som mellaninstans i fattigvårdsmål, mellan länsstyrelserna och Kunglig Majestät.
År 1920 övertog det nybildade Riksräkenskapsverket rollen som granskande myndighet från Kammarrätten, som då enbart hade kvar dömande uppgifter.[3]
År 1942 organiserades Kammarrätten på samma sätt som hovrätterna. Vid denna tid utgjordes målen i huvudsak av skattemål, avlöningsmål och anmärkningsmål. I mindre omfattning förekom även fattigvårdsmål, mantalsskrivningsmål och familjebidragsmål.[3]
En omfattande förvaltningsrättsreform beslutades 1971 som innebar att grunden för ett domstolssystem i tre instanser lades, med mönster från de allmänna domstolarna.[3] Före reformen fanns enbart två renodlade förvaltningsdomstolar i Sverige, Kammarrätten och Regeringsrätten. Reformen innebar att Regeringsrätten gjordes om till en renodlad prejudikatsinstans, i likhet med Högsta domstolen.[5] 1 januari 1972 blev Kammarrätten allmän förvaltningsdomstol under Regeringsrätten och fick därmed utökade uppgifter. Organisationen byggdes ut genom att Kammarrätten i Göteborg skapades samt att två avdelningar från Kammarrätten i Stockholm (som den tidigare Kammarrätten nu kallades) flyttades till Sundsvall. Dessa två avdelningar bildade två år senare Kammarrätten i Sundsvall. Kammarrätten i Jönköping bildades 1977.
1971 års förvaltningsrättsreform innebar också att förvaltningsprocesslagen infördes[5] och att tre länsdomstolar knöts till länsstyrelserna: länsrätt, länsskatterätt och fastighetstaxeringsrätt.[3] Dessa fungerade som förvaltningsdomstolar i första instans för olika typer av mål. Kammarrätternas uppgift blev att pröva överklaganden av beslut från dessa. 1979 blev länsrätterna självständiga domstolar, snarare än delar av länsstyrelserna, och deras beslut kunde fortfarande överklagas till Kammarrätterna. Vid denna tid utgjorde skattemålen 75 procent av det totala antalet mål.
Den enskilde som nekas att få ut handlingar från en myndighet, för att myndigheten anser att offentlighetsprincipen inte gäller, överklagar sådana beslut direkt till kammarrätt. Det handlar oftast om att myndigheten hänvisar till offentlighets- och sekretesslagens bestämmelser.[8] Mål om sekretess prövas alltså inte av förvaltningsrätt. Om myndigheten får rätt i kammarrätten kan den enskilde överklaga till Högsta förvaltningsdomstolen. Om den enskilde får rätt till handlingarna i kammarrätten, kan inte myndigheten överklaga denna dom.
Enligt lagen (1971:309) om behörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål ska besvär mot beslut, som tidigare anförts hos Konungen, i stället anföras hos kammarrätt i följande mål:[9]
Ansökningar om resning och om återställande av försutten tid i förvaltningsmål prövas av den kammarrätt inom vars domkrets ärendet först prövats.
Kammarrätten i Stockholm fungerar sedan 2006 även som Migrationsöverdomstol och är högsta insats i dessa mål.[1]
Enligt huvudregeln överklagas domar i förvaltningsrätten till kammarrätten utan att det krävs prövningstillstånd för att målet skall tas upp i kammarrätten. I många lagar finns det emellertid särskilda bestämmelser som säger att det krävs prövningstillstånd för överklagande till kammarrätten.
Överklagandeskriften ställs till kammarrätten men lämnas in eller sänds till förvaltningsrätten, som prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid. Kammarrätten avgör frågan om prövningstillstånd.
Domar och beslut av kammarrätten kan normalt överklagas till Högsta förvaltningsdomstolen. Prövningstillstånd krävs för att Högsta förvaltningsdomstolen ska ta upp överklagandet till prövning. Målen handläggs enligt Förvaltningsprocesslagen.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.