![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Emblem_of_the_SKJ_%2528Cyrillic%2529.svg/langsr-640px-Emblem_of_the_SKJ_%2528Cyrillic%2529.svg.png&w=640&q=50)
Савез комуниста Црне Горе
републичка организација Савеза комуниста у СР Црној Гори / From Wikipedia, the free encyclopedia
Савез комуниста Црне Горе (скраћено СК ЦГ) био је друштвено-политичка организација, која је од 1948. до 1991. владала у Социјалистичкој Републици Црној Гори, као републичка организација Савеза комуниста Југославије (СКЈ).
Савез комуниста Црне Горе Комунистичка партија Црне Горе | |
---|---|
![]() Симбол Савеза комуниста Југославије | |
Основана | 4. октобар 1948. |
Распуштена | 22. јун 1991.(1991-06-22) (42 год.) |
Претходник | Покрајински комитет КПЈ за Црну Гору |
Наследник | Демократска партија социјалиста Црне Горе |
Седиште | Титоград СР Црна Гора Југославија |
Омладински огранак | Савез социјалистичке омладине Црне Горе |
Број чланова (1981) | 72.009[1] |
Идеологија | Комунизам |
Политичка позиција | крајња левица |
Религија | атеизам |
Слоган | Пролетери свих земаља, уједините се! |
Химна | Интернационала |
Застава странке | |
![]() |
Основан је октобра 1948. под називом Комунистичка партија Црне Горе (КП ЦГ) од дотадашњег Покрајинског комитета КПЈ за Црну Гору, који је од оснивања КП Југославије деловао на подручју Црне Горе. У току Другог светског рата, 1941—1945. организовао је и руководио Народноослободилачком борбом у Црној Гори, током које је дошао на власт.
Одлукама Шестог конгреса КПЈ, новембра 1952. преименован је у Савез комуниста Црне Горе. Након прекида 14. конгреса и распада СКЈ, на Једанаестом конгресу 22. јуна 1991. променио је назив у Демократска партија социјалиста Црне Горе (ДПС ЦГ).
Од краја Другог светског рата, 1945. до почетка распада Југославије, 1990. био је водећа друштвено-политичка организација у Црној Гори и имао апсолутну власт. На првим вишепартијским изборима у Црној Гори, одржаним децембра 1990. СК ЦГ освојио је 56% гласова, односно 83 (од 125) посланичких места и успео да сачува апсолутну власт.[lower-alpha 1]