Руда је тип стене која садржи минерале са важним елементима, укључујући метале. Руде се издвајају путем рударства, након чега се прерађују у вредне (корисне) елементе. From Wikipedia, the free encyclopedia
Руда је тип стене која садржи минерале са важним елементима, укључујући метале.[1][2][3] Руде се издвајају путем рударства, након чега се прерађују у вредне (корисне) елементе.[4] Квалитет (концентрација) рудног минерала или метала, као и његов случајан облик, утицаће на трошкове ископавања руде. Цена ископавања мора бити усклађена са вредношћу метала који се налазе у стени, и то ће утицати на то која руда ће бити даље обрађивана а која је лошијег квалитета да би била вредна ископавања. Металне руде су обично оксиди, сулфиди, силикати, „природни“ метали (као што је бакар) које нису концентрисане у Земљиној кори или „племенити“ метали (који не формирају једињења) као што је злато. Рудна тела се формирају од стране различитих геолошких процеса. Процес формирања руде се назива рудна генеза. Степен руде односи се на концентрацију жељеног материјала који садржи. Вредност метала или минерала које руда садржи мора се мерити са трошковима вађења како би се утврдило да ли је довољно високе вредности да би је вредело ископавати. Металне руде су углавном оксиди, сулфиди, силикати, природни метали попут бакра или племенити метали попут злата. Руде се морају прерадити да би се из отпадне стене издвојили елементи од интереса. Рудна тела настају различитим геолошким процесима који се генерално називају генеза руде.
Руда гвожђаГвоздена руда (појасна формација гвожђа, Минесота) која се састоји од магнетита као главног рудног минерала (сребрно-сиве траке) и кварца као главног минерала ланца (светле и црвене траке). Црвене траке такође садрже хематит; највећи део, иначе вредан минерал гвоздене руде, не може се економски повратити јер је фино урастао у кварц.Руда мангана– псиломелан (величина: 6.7 × 5.8 × 5.1cm)Руда златаОловна руда – галена и англизит (величина: 4,8 × 4,0 × 3,0cm)Златна руда (величина: 7.5 × 6.1 × 4.1cm)Рударска колица на изложби у Историјском архиву и Музеју рударства у Пачуци, Мексико
Лежишта руде класификована су према различитим критеријумима развијеним проучавањем економске геологије или генезе руде.
У већини случајева, руда се не састоји у потпуности од једног рудног минерала, већ је помешана са другим вредним минералима и са нежељеним или безвредним стенама и минералима. Део руде који није економски пожељан и који се не може избећи у рударству познат је као јаловина.[2][3] Вредни рудни минерали се одвајају од минерала јаловине пенском флоатацијом, гравитационом концентрацијом и другим операцијама познатим под заједничким називом прерада минерала[5] или прерада руде.[6]
Рудна налазишта представљају акумулацију руде као и један случај спрецифичне рудне врсте. Већина рудних налазишта су названа према њиховим локацијама (нпр.Јужна Африка), по неком хиру, историјској личности, угледној особи, нечему из митологије (феникс, кракен) или по имену компаније која их је пронашла. Рудна налазишта су класификована према различитим критеријумима који су резвијени преко изучавања привредне геологије, или рудне генезе.
Рудно лежиште је економски значајна акумулација минерала унутар стене домаћина. Ово се разликује од минералног ресурса како је дефинисано критеријумима класификације минералних ресурса. Лежиште руде је једна појава одређене врсте руде.[7] Већина рудних лежишта је названа према својој локацији, или по открићу (нпр. изданци никла Камбалда су названи по бушачима),[8] или по неком хиру, историјској личности, истакнутој личности, граду или месту из којег је власник дошао, нечег из митологије (као што је име бога или богиње)[9] или кодно име компаније која га је пронашла (нпр. МКД-5 је био интерни назив за налазиште никал сулфида планине Кејт).[10]
Основно вађење рудних лежишта прати следеће кораке:
Истраживање како би се пронашао, а затим дефинисао обим и вредност руде где се она налази („рудно тело“).
Извршавање процене ресурса како би се математички проценила величина и квалитет депозита.
Спровођење студија изводљивости како би се утврдила теоријска економија рудног налазишта. Ово рано идентификује да ли је оправдано даље улагање у процене и инжењерске студије и идентификује кључне ризике и подручја за даљи рад.
Спровођење студија изводљивости како би се проценила финансијска одрживост, технички и финансијски ризици и робусност пројекта и донела одлука да ли ће се развити или напустити предложени руднички пројекат. То укључује планирање рудника за процену економски обновљивог дела лежишта, металургију и обновљивост руде, тржишност и исплативост рудних концентрата, трошкове инжењеринга, млевења и инфраструктуре, захтеве за финансирање и капитал, као и колевку за анализу могућег рудника, од почетног ископавања па све до мелиорације.
Развој за стварање приступа рудном телу и згради рудничког постројења и опреме.
Рад рудника у активном смислу.
Мелиорација да би се направило земљиште на којем је рудник био погодан за будућу употребу.
Руде (метали) са којима се тргује чине значајан део међународне трговине сировинама, како по вредности тако и по обиму.
Руде гвожђа се продају између купаца и произвођача, мада разне бенчмарк цене су постављење између великих рударских конгломерата и великих потрошача, а то представља сцену за мање учеснике. То је зато што је светска дистрибуција руда неједнака и дислоцирана од места највеће потражње и од инфраструктуре за топљење.
Dowling, S. E.; Hill, R. E. T. (јул 1992). „The distribution of PGE in fractionated Archaean komatiites, Western and Central Ultramafic Units, Mt Keith region, Western Australia”. Australian Journal of Earth Sciences. 39 (3): 349—363. Bibcode:1992AuJES..39..349D. doi:10.1080/08120099208728029.CS1 одржавање: Формат датума (веза)
Jackson, Julia A., ур. (1997). „Bologna stone”. Glossary of geology. (Fourth изд.). Alexandria, Virginia: American Geological Institute. ISBN0922152349.