From Wikipedia, the free encyclopedia
ОСИ референтни модел или референтни модел за отворено повезивање система (енгл. ) је најкоришћенији апстрактни опис архитектуре мреже. Описује интеракцију уређаја (хардвера), програма, сервиса (софтвера) и протокола при мрежним комуникацијама. Користе га произвођачи при пројектовању мрежа, као и стручњаци при изучавању мрежа. ОСИ модел дели архитектуру мреже у седам логичких нивоа, даје списак функција, сервиса и протокола који функционишу на сваком од нивоа.
Већина сервиса и протокола, у контексту комуникационих мрежа, функционишу као јединствена целина. Да би се описала веза између њих, њихова функција у сваком од процеса комуникације, а исто тако и да бисмо разумели сам процес, уведена је концептуална скица, тј. референтни модел. Још један од разлога увођења референтног модела је да се изврши стандардизација самих протокола. У самим почецима настајања мрежа, различите фирме су примењивале своја решења, тако да је комуникација била могућа само између рачунара у оквиру мреже тог истог произвођача.
Међу најважније протоколарне моделе које су развиле поједине компаније спадају:
Крајем 1979. године, Међународна организација за стандардизацију ИСО, креирала је референтни модел ОСИ да би се превазишли ови проблеми, а 1984. године штампала је ревизију овог модела која је постала међународни стандард и водич за умрежавање.
Назив отворен систем (јавни), потиче од тога што га је могуће стално модификовати, а да при томе учествују сви. Свака измена која би се имплементирала и прихвати постала би стандард. TCP/IP протокол је тек један од примера отвореног система, наиме на облик протокола може се утицати путем RFC-a, техничких извештаја који су објављени (дати на увид) и које су анализирала интернет удружења.
ОСИ референтни модел се састоји од седам различитих нивоа, подељених у две групе.
Слојеви | Јединица | Протоколи |
---|---|---|
Апликација Мрежни процеси везани за апликацију | Податак | HTTP, FTP, Telnet, DNS, DHCP, POP/SMTP, NNTP, SIP, SSI, Gopher, NFS, NTP, SMPP, SMTP, SNMP, Netconf |
Презентација Енкрипција и кодирање података | Податак | MIME, XDR, TLS, SSL |
Сесија Успостављање сесије крајњих корисника | Податак | NetBIOS, PAP, CHAP, SSH, Named Pipes, SAP, SIP, L2TP, PPTP |
Транспорт Веза, поузданост, транспорт | Сегмент Датаграм | TCP, UDP, SCTP, DCCP |
Мрежа Логичко адресирање и рутирање | Пакет | IP (IPv4, IPv6), ICMP, ARP, RARP, ICMP, IPsec, IGMP, IPX, AppleTalk |
Слој везе Физичко адресирање, приступ медијуму | Фрејм (Оквир) | PPP, HDLC, Frame Relay, ARP, CSLIP, SLIP, Ethernet, Frame relay, ITU-T G.hn DLL |
Физички слој Трансмисија сигнала | Бит | Token Ring, RS-232, RS-449, V.35, V.34, I.430, I.431, T1, E1, POTS, SONET/SDH, OTN, DSL, 802.11a/b/g/n PHY, 802.15.x PHY, ITU-T G.hn PHY, Ethernet, USB, Bluetooth, Firewire (IEEE 1394) |
Дефинише електрична и физичка својства мрежних уређаја (мрежних адаптера - енглески термин у широкој употреби је (енгл. )). Дефинишу се напонски нивои, број пинова на конекторима (односно парица у кабловима), или дебљина оплета коаксијалног кабла. Мрежне картице (интегрисане на матичној плочи или само утакнуте у сабирницу на матичној плочи), хуб-ови и репеатер-и су примери уређаја на физичком слоју ОСИ модела.
Брине се за размену података између мрежних уређаја, и за детекцију/корекцију могућих грешака у физичком слоју. Уређаји комуницирају помоћу „хард-кодираних“ адреса ( адресе код ethernet мрежних уређаја), и комуникација на овоме нивоу је могућа само унутар локалних мрежа. Комутатори (еви) су уређаји који „раде“ на слоју података, јер они чувају у меморији адресе свих мрежних уређаја који су спојени на њих, и кад до њих дође пакет, они прочитају адресу полазног и одредишног уређаја из заглавља, те остварују електричну везу између та два уређаја.
На интернету је огроман број рачунара, а ми их распознајемо по њиховим именима у облику име. домен. вршни_домен (нпр. ) Наравно, тај систем је направљен ради људи, и такозвани сервери претварају такве упите веб прегледача у адресе, по тренутно важећем стандарду у адресу типа , гдје су и бројеви од 0 до 255 (величина речи 1 бајт). Али као што знамо, мрежне картице у рачунарима немају адресе, него адресе. То значи да је потребан још један слој, који ће претворити адресе у адресе. Кад би сваки рачунар на интернету имао таблицу претварања адреса у адресе, то би било врло непрактично, из више разлога, као што су величина таблице, онда додавање нових адреса, па је смишљено друго решење. На сваком сегменту мреже (субнету) постоји усмеривач (рутер), који поседује табелу усмеравања. Пакете који дођу до њега, а циљ им није на локалном мрежном сегменту он прослеђује даље, а пакете који су намијењени локалној мрежи, прослеђују се на локалну мрежу. То се изводи тако што док остали уређаји на мрежи имају један мрежни адаптер (), усмеривач има два. Један је повезан на локалну мрежу, а други на спољашњу, па усмеривач пакете које добије на локалној мрежи, а који су намијењени спољном свијету упућује напоље, а пакете из спољашњег свијета упућене локалној мрежи упућује унутра.
Овај слој води рачуна о пакетима који путују између два рачунара. Примери протокола на транспортном слоју су и . Ако се неки пакет „изгуби“ на путу, ће тражити да се поново пошаље, па је стога погодан за размјену података за које је интегритет податак на вишем нивоу од брзине преноса. С друге нема контролу да ли се понеки пакет загубио, па је згодан за мултимедијалне апликације, гдје није толико битно да ли се загуби понеки пакет, него је битна брзина комуникације.
Бави се успостављањем везе између крајњих корисника, и синхронизацијом исте. Најлакше га је објаснити код видеа преко интернета, гдје не желимо имати тон без слике, или слику без тона, или обоје али без синхронизације. За то се брине овај слој.
Подаци који се користе на разним рачунарима се кодирају на разне начине ; датотеке на -у, јуниксу и -има на различите начине означавају прелазак у нови ред. Све такве конверзије се изводе (уколико су имплементиране) на презентационом слоју.
На овом слоју програмер користи API-је којима остварује мрежну комуникацију с одређеном сврхом, а да притом не мора водити рачуна о нижим слојевима, за које се брине оперативни систем. Примјери протокола на овом слоју су , , , , и многи други.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.