From Wikipedia, the free encyclopedia
Науке о Земљи (такође познато под називом геонауке), је термин који окупља и односи се на све науке које су повезане са изучавањем планете Земље. Ово је практично специјалан случај удруживања наука о планети пошто је Земља, за сада, једина људима позната планета на којој је познато да постоји живот. У наукама о Земљи заступљени су и редукционистички и холистички приступи. Ове науке удружују физику, геологију, географију, математику, хемију и биологију како би изградиле квантитативно разумевање различитих основних делова или сфера Земљиног система.
Науке о Земљи спадају су природне науке које се баве изучавањем Земље. Ово је посебна наука која се бави проучавањем планета на којој живимо, њене структуре (грађе), састава, настанка, физичких карактеристика, аспектима мењања и природним феноменима. Основне дисциплине Наука о Земљи су физика, математика и хемија које имају задатак да проуче и разумеју основне делове - сфере. Као и у многим наукама Земља се изучава са два аспекта: експериментално и теоријски.
Примена Наука о Земљи укључује истраживања и експлоатацију минералних и хидрокарбонатних ресурса, картографију, метеоролошке појаве и предвиђања вулканских ерупција. Науке о Земљи су повезане са наукама о животној околини као и са планетарном астрономијом.
Неке од интердисциплинарних области повезаних са геонаукама су: метеорологија, геохемија, геофизика, физичка географија, минералогија, климатологија и палеоклиматологија.
Следеће области науке су генерално категорисане у оквиру наука о Земљи:
Тектоника плоча, планински ланци, вулкани и земљотреси су геолошки феномени који се могу објаснити у смислу физичких и хемијских процеса у Земљиној кори.[9]
Испод Земљине коре лежи плашт који се загрева радиоактивним распадом тешких елемената. Плашт није сасвим чврст и састоји се од магме која је у стању полу-вечне конвекције. Овај процес конвекције узрокује да се литосферске плоче померају, иако споро. Настали процес је познат као тектоника плоча.[10][11][12][13]
Тектоника плоча се може сматрати процесом којим се Земља поново појављује. Као резултат ширења морског дна, нова кора и литосфера настају протоком магме од плашта ка оближњој површини, кроз пукотине, где се хлади и учвршћује. Субдукцијом, океанска кора и литосфера се враћају у конвективни омотач.[11][13][14]
Подручја коре у којима се ствара нова кора називају се дивергентним границама, она где се кора враћа у Земљу су конвергентне границе, а она где плоче клизе једна поред друге, али се нови литосферски материјал не ствара нити уништава, називају се трансформисане (или конзервативне) границе.[11][13][15] Земљотреси су резултат померања литосферских плоча и често се дешавају близу конвергентних граница где се делови коре потискују у земљу као део субдукције.[16]
Вулкани су првенствено резултат топљења материјала потопљене коре. Материјал коре који је утиснут у астеносферу се топи, и један део отопљеног материјала постаје довољно лаган да се подигне на површину – стварајући вулкане.[11][16]
Тропосфера, стратосфера, мезосфера, термосфера и егзосфера су пет слојева који чине Земљину атмосферу. 75% гасова у атмосфери налази се унутар тропосфере, најнижег слоја. Све у свему, атмосфера се састоји од око 78,0% азота, 20,9% кисеоника и 0,92% аргона. Поред азота, кисеоника и аргона постоје мале количине других гасова укључујући 2 и водену пару.[17] Водена пара и 2 омогућавају Земљиној атмосфери да прихвати и задржи енергију Сунца путем феномена који се назива ефекат стаклене баште.[18] Ово омогућава да површина Земље буде довољно топла да има течну воду и подржава живот. Поред складиштења топлоте, атмосфера такође штити живе организме тако што штити површину Земље од космичких зрака — за које се често погрешно мисли да их одбија магнетно поље.[19] Магнетно поље — створено унутрашњим кретањем језгра — производи магнетосферу која штити Земљину атмосферу од сунчевог ветра.[20] Како је Земља стара 4,5 милијарди година,[21] она би до сада изгубила своју атмосферу да није било заштитне магнетосфере.
Електромагнет је магнет који настаје електричном струјом.[22] Земља има унутрашње језгро од чврстог гвожђа окружено течним спољним језгром које конвектира;[23] стога је Земља електромагнет. Кретање конвекције флуида одржава Земљино магнетно поље.[23][24]
Магнетно поље је такође веома важно јер неке птице и инсекти користе поље за навигацију на великим удаљеностима. Они то могу да ураде помоћу магнетизованих кристала гвожђа који се налазе у њиховој кожи ради оријентације. Најважнија функција Земљиног магнетног поља је заштита њених организама. Протони високе енергије се одбијају заједно са електронима у соларном ветру. Ако би организми били директно изложени овим честицама, то би било смртоносно.[25] Да би конзистентност магнетног поља остала константна, мора постојати привлачно магнетно поље. Ако се кретање магнетног поља промени онда се мења и сваки његов аспект. То означава силу која је пропорционална брзини наелектрисања које се креће.[26]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.