музеј који се налази у Бакуу From Wikipedia, the free encyclopedia
Народни музеј историје Азербејџана (азер. ) је највећи музеј у Азербејџану, који се налази у Бакуу, у бившој палати азербејџанског нафтног магната и филантропа Хаџи Зеиналабдина Тагијева. Основан је 1920. године и отворен за посетиоце 1921.[1]
Народни музеј историје Азербејџана | |
---|---|
Milli Azərbaycan Tarixi Muzeyi | |
Народни музеј историје Азербејџана | |
Оснивање | 1920. |
Локација | Баку Азербејџан |
Врста | историјски музеј (археологија, етнографија, нумизматика) |
Директор | Наиле Велиханли |
Адреса | Х. З. Тагијева улица 4 |
Веб-сајт | http://www.azhistorymuseum.az/ |
Зграда Музеја изграђена је између 1893—1902. Италијанско-ренесансна зграда Музеја је огромна и заузима читав градски блок. У појединим деловима зграде постоје четири етаже. Пројектовао ју је пољски архитект Јозеф Гославски.
Када је Црвена армија ушла у Баку у априлу 1920. године, одмах је конфискована резиденција Тагијева - као и других богатих нафтних барона. Резолуцијом Народног комесаријата Совјетског Савеза, резиденција је основана као музеј у јуну 1920. године само два месеца након што су бољшевици заузели Баку.
У мају 1934. године, усвојен је посебан налог за унапређење наставе историје и географије у школама, или прецизније, за увођење „предности“ социјалистичког друштва његових чланова како би се неговала генерација у идеологији тоталитарног режим друштва.[2] Марксистичко разумевање историје доставља се кроз установе историјских истраживања и других институција. Поред тога, створене су нове врсте историјских и регионалних музеја да би инспирисале наставу и промоцију историје.
Мрежа музеја са историјским профилом проширена је у односу на нови систем. Осим тога, механизми совјетског заступања постали су много јачи и гласници током овог периода. Штавише, познавање историје земље развијало се кроз достигнућа музеја у истраживању. Од 1925. до 1960-их, све док Институт за историју Академије наука није био задужен за археолошки рад, постављени су темељи за научна истраживања античких материјала и културних споменика на територији Азербејџана под руководством археолога Давуда Шарифова, Јевгенија Пакхомова, Исака Јафар-Задеха, Мовсума Саламоав, Салеха Газииева, Мамадалија Хусеинова.[2] Ископавања су вршена у Којалију, Кабали, Ганџи, Караба Гилану, Орангали, Мингекевиру и другим местима. Збирка музеја састоји се од материјала откривених током ових ископавања и из етнографских експедиција.
На другом спрату резиденције Тагијев, поред њих се налазе две велике дворане. Један се заснива на оријенталном дизајну (мауританском), а други је у стилу западњачке културе. Оријентална соба има огромне стаклене прозоре, позлаћене лукове, високо украсне зидове, плафоне и лустере. Линије у другој дворани су више окомите једна на другу - правоугаоне.
Према фотографијама старим око 90 година, једна од најсложенијих соба била је будоар Тагијевове жене (приватна дневна соба). Сви покретни намештај и слике у овој соби су нестали. Данас ништа није остало осим окићеног плафона са мозаиком. Током совјетског периода, четири слоја беле боје су наношене на високо цветне декорације на зидовима. Још у главним халама резиденције, оригинална боја је издржала невероватно добро после толико времена. Боја је израђена од фино млевене љуске од јаја што је била и пракса уметника византијских икона. Скоро 100 година касније, оригиналне боје са својом суптилношћу и софистицираношћу нису ни избледеле нити су уништене.[3]
Музеј има више од 2000 експоната и обухвата следећа одељења:[4]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.