From Wikipedia, the free encyclopedia
Зумбул (тур. , лат. ) рода је монокотиледоних скривеносеменица из истоимене фамилије Hyacinthaceae, као и једине врсте тог рода, која природно (спонтано) расте у пределима југозападне Азије, од Мале Азије, преко Сирије, Либана, Израела и Ирака до Ирана[1][2]. Постоје супспонтане популације у Далмацији[1] и Грчкој. Природна станишта зумбула су камењари од приморја до високих планина (2000 н. в.)[3].
Зумбул | |
---|---|
![]() | |
зумбул, | |
Научна класификација | |
Царство: | |
Дивизија: | |
Класа: | |
Ред: | |
Породица: | |
Потпородица: | |
Племе: | |
Род: | Hyacinthus |
врста | |
| |
Синоними | |
|
Поједини аутори две врсте сродног рода сврставају у род зумбула као врсте и .
Зумбул је вишегодишња зељаста биљка са подземним стаблом у виду луковице. Висине је до 50, са 4-12 приземних листова и једном цветном стабљиком која носи гроздасту цваст. Број цветова у цвасти је до 15 код самониклих и супспонтаних биљака, док се код гајених култивара може видети и по 50 цветова. Цвета током пролећа, цветови су веома мирисни, плаве, ружичасте, жуте или беле боје, хермафродитни. Листићи перигона су срасли у цев, са режњевима који штрче или се повијају те дају звонаст изглед читавом цвету. Опрашивање врше инсекти. Плод је округла локулицидна чаура. Семе је мрко-црно боје, са белим арилусом. Зумбул је мирмекохорна биљка.
У источном Средоземљу зумбул се гаји од давнина, захваљујући јаком мирису цветова и захтевањем мало пажње при узгоју. Већи значај и популарност постиже у 18. веку у Европи, када се у Холандији ствара преко 2000 култивара и хибрида. Препоручене радње током узгоја[4] су сађење луковица током септембра/октобра, додавање вештачких ђубрива током цветања (најчешће у марту) и уклањање свелих стабљика и листова (април-јун) како би се више енергије/хране магационирало у луковице.
Есенцијално уље зумбула се користи у парфимерији[5][6]. Из цветова се добија плава боја[7]. Биљни сок стабла може изазвати контактни дерматитис[8], а луковица је богата токсинима и отровна за сисаре[9].
Латинско име роду дато је по Хијакинту из грчке митологије, а широм природног ареала зумбули имају велику улогу у људској култури и уметности. Иранци њиме украшавају хафт син столове при дочеку Персијске нове године (Нороуз). Пророк Мухамед је говорио: „да имам два комада хлеба, продао бих један и купио зумбуле, јер они ће ми душу нахранити".
Назив за биљку је у српски језик вероватно дошао из турског (тур. — зумбул). У нашој народној књижевности зумбул је чест мотив — од метафоре за лепоту (нпр. зумбул девојче, у песми Стојанке, бела Врањанке) до алегорије (песма Љубавни растанак). Мотив зумбула је присутан и у лирици Алексе Шантића (песме Омар, Бехар, Емина) и Ђуре Јакшића (На Липару).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.