Верски закон обухвата етичке и моралне кодове које проповедају верске традиције. Различити верски системи држе свето право у већем или мањем степену важности за своје системе веровања, при чему су неки експлицитно антиномски,[1][2][3] док су други номистички или „легалистички“ по природи.[4][5][6] Конкретно, религије као што су јудаизам, ислам и бахаи вера уче о потреби за откривеним позитивним правом за државу и за друштво, док друге религије као што је хришћанство генерално одбацују идеју да је то неопходно или пожељно[7] и уместо тога наглашавају вечне моралне прописе божанског закона над грађанским, церемонијалним или судским аспектима, који су можда били поништени[8] као у теологијама благодати над законом.[9][10][11][12]
Примери укључују хришћанско канонско право (применљиво у оквиру шире теолошке концепције у цркви, али у модерно доба различито од секуларног државног права[13]), исламски шеријат, јеврејску халаху и хиндуистичко право.[14]
Државна религија (или основана црква) је верско тело које званично подржава држава. Теократија је облик владавине у којем је Бог или божанство препознат као врховни грађански владар.[15][16][17]
У теократијама и у неким верским јурисдикцијама приговори савести могу проузроковати религијски преступ. Супротно томе, правни системи су секуларне државе или мултикултурна друштва у којима влада формално не прихвата одређену религију, али може или потиснути сву верску активност или применити толеранцију према верској разноликости.
Бахаи закони су закони и уредбе који се користе у бахаи вери и основни су део бахаи праксе.[18] Закони су засновани на верификованим текстовима Бахаулаха, оснивача бахаи вере, накнадним тумачењима Абдул-Баха и Шоги Ефендија и законодавству Универзалне куће правде.[19] Бахаи закон је представљен као скуп општих принципа и смерница и појединци морају да их примењују како им најбоље одговара.[19] Док неке од друштвених закона спроводе бахаи институције, акценат је стављен на то да појединци следе законе на основу њихове савести, разумевања и расуђивања, а од бахаја се очекује да следе законе из љубави према Бахау.[19] Закони се виде као метод одржавања реда и безбедности у свету.[18]
У будизму, Патимока је кодекс од 227 правила и принципа којих се придржавају будистички монаси и монахиње.[20]
Marie, André (17. 9. 2013). „Simian Antinomianism”. Catholicism. Slaves of the Immaculate Heart of Mary. Приступљено 28. 5. 2018. Poettcker, Henry (1989). „Legalism” (на језику: енглески). Global Anabaptist Mennonite Encyclopedia. Приступљено 29. 5. 2022. Hagen, Kenneth, ур. (1994). The Quadrilog: Tradition and the Future of Ecumenism: Essays in Honor of George H. Tavard. Liturgical Press. стр. 84.
"In history, systems of law have almost always been based on religion: decisions regarding what was to be lawful among men were taken with reference to the divinity. Unlike other great religions, Christianity has never proposed a revealed law to the State and to society, that is to say a juridical order derived from revelation. Instead, it has pointed to nature and reason as the true sources of law" („Address of His Holiness Pope Benedict XVI to the Reichstag”. Приступљено 2019-12-16.). Franklin, S.: Sermons and Rhetoric of Kievan Rus (Cambridge: Harvard University Press, 1991) p.xxi.
Zenkovsky, S.A.: Medieval Russia's Epics, Chronicles, and Tales, Trans. S.A. Zenkovsky, 2 ed., (New York: E.P. Dutton, 1974) pp. 85.
Birnbaum, H.: Aspects of the Slavic Middle Ages and Slavic Renaissance Culture (New York: Peter Lang Publishing, 1991) pp. 150.
Ladislas Orsy, "Towards a Theological Conception of Canon Law" (published in Jordan Hite, T.O.R., & Daniel J. Ward, O.S.B., "Readings, Cases, Materials in Canon Law: A Textbook for Ministerial Students, Revised Edition" (Collegeville, MN: The Liturgical Press, 1990), pg. 11
Gad Barzilai, Law and Religion, Ashgate, 2007
Ankerl, Guy (2000). Global communication without universal civilization. INU societal research, vol. 1: Coexisting contemporary civilizations: Arabo-Muslim, Bharati, Chinese, and Western. Geneva: INU Press. ISBN 978-2-88155-004-1. Baslez, Marie-Françoise and Schwentzel, Christian-Georges.Les dieux et le pouvoir: aux origines de la théocratie. Presses Universitaires de Rennes. Baslez, Marie-Françoise; Schwentzel, Christian-Georges (2016). Les dieux et le pouvoir: Aux origines de la théocratie. Presses universitaires de Rennes. ISBN 978-2-7535-4864-0..
- Norman Doe. Comparative Religious Law: Judaism, Christianity, Islam. Cambridge: Cambridge University Press, 2018.
- Baháʼu'lláh (1873). The Kitáb-i-Aqdas: The Most Holy Book. Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust. ISBN 978-0-85398-999-8.
- Hatcher, W.S.; Martin, J.D. (1998). The Baháʼí Faith: The Emerging Global Religion. Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust. ISBN 0-87743-264-3.
- Effendi, Shoghi (1974). Baháʼí Administration
. Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust. ISBN 978-0-87743-166-4.
- Hornby, Helen, ур. (1983). Lights of Guidance: A Baháʼí Reference File. Baháʼí Publishing Trust, New Delhi, India. ISBN 81-85091-46-3.
- Momen, Wendy; Momen, Moojan (2006). Whaling, Frank, ур. Understanding the Baha'i Faith. Understanding Faith. Edinburg, UK: Dunedin Academic Press. ISBN 1-903765-50-1. ISSN 1744-5833.
- Research Department of the Universal House of Justice (април 2007). Huqúqu'lláh - The Right of God. Baha'i Publications Canada and Palabra Publications. ISBN 9780888671301.
- Rouhani Ma'ani, Baharieh; Maʻani Ewing, Sovaida. The Laws of the Kitáb-i-Aqdas. Oxford, UK: George Ronald. ISBN 0-85398-476-7.
- Universal House of Justice (2001). Applicability of the Laws and Ordinances of the Kitab-i-Aqdas.
- Universal House of Justice (1992). „Notes”. The Kitáb-i-Aqdas: The Most Holy Book. Wilmette, Illinois, USA: Baháʼí Publishing Trust. ISBN 978-0-85398-999-8.
- Huxley, Andrew (1997). „The Importance of the Dhammathats in Burmese Law and Culture”. The Journal of Burma Studies. 1: 1—17. S2CID 71177991. doi:10.1353/jbs.1997.0008.
- Andrew Huxley. "How Buddhist is Theravāda Buddhist Law?" The Buddhist Forum, Volume 1: Seminar Papers 1987-1988. New Delhi: Heritage Publishers, 1990.
- Lammerts, Dietrich Christian. 2010. Buddhism and written law dhammasattha manuscripts and texts in premodern Burma. Thesis (Ph.D.)--Cornell University, May 2010.
- Lingat, Robert. Les régimes matrimoniaux du sud-est de l’Asie; essai de droit comparé indochinois. 2 vols. Paris, 1952-55.
- Anderson, Elizabeth (2007). „If God is Dead, Is Everything Permitted?”. Ур.: Hitchens, Christopher. The Portable Atheist: Essential Readings for the Nonbeliever. Philadelphia: Da Capo Press. ISBN 978-0-306-81608-6.
- Blackburn, Simon (2001). Ethics: A Very Short Introduction. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-280442-6.
- Childress, James F.; Macquarrie, John, ур. (1986). The Westminster Dictionary of Christian Ethics. Philadelphia: The Westminster Press. ISBN 978-0-664-20940-7.
- Long, D. Stephen (2010). Christian Ethics: A Very Short Introduction. Oxford: Oxford University Press. ISBN 978-0-19-956886-4.
- De La Torre, Miguel A., Doing Christian Ethics from the Margins, Orbis Books, 2004.
- Doomen, Jasper. "Religion's Appeal", Philosophy and Theology 23, 1: 133-148 (2011)
- al-Faruqi, Ismail Ragi. Christian Ethics: an Historical and Systematic Analysis of Its Dominant Ideas. McGill University Press, 1967. N.B.: Written from an Islamic perspective.
- Hein, David. "Christianity and Honor." The Living Church, 18 August 2013, pp. 8–10.
- Churches That Abuse, Ronald Enroth, Zondervan (1989)
- Recovering from legalism on PTM.org
- The Silent Killers of Faith: Overcoming Legalism and Performance-Based Religion, Stephen Crosby, Destiny Image Pubs (2004)
- Badenas, Robert (1985). Christ the End of the Law, Romans 10.4 in Pauline Perspective. ISBN 978-0-905774-93-0. argues that telos is correctly translated as goal, not end, so that Christ is the goal of the Law, end of the law would be antinomianism.
- Bar-Asher, Me'ir Mikha'el; Kofsky, Aryeh (2002). The Nuṣayrī-ʿAlawī Religion: An Enquiry into its Theology and Liturgy. Leiden: Koninklijke Brill NV. ISBN 978-90-04-12552-0..
- J. H. Blunt Dict. of Doct. and Hist. Theol. (1872)
- Chittick, William C. (1989). The Sufi Path of Knowledge: Ibn Al-Arabi's Metaphysics of Imagination. Albany: State University of New York Press. ISBN 978-0-88706-885-0..
- Clarence-Smith, W.G. Islam and the Abolition of Slavery. London: C. Hurst & Co. (Publishers) Ltd. Clarence-Smith, W. G. (2006). Islam and the Abolition of Slavery. Hurst. ISBN 978-1-85065-708-8..
- Daftary, Farhad, ур. (1996). Mediaeval Ismaʿili History and Thought. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-45140-6..
- Dunn, James D.G. (1990). Jesus, Paul and the Law. Westminster John Knox Press. ISBN 978-0-664-25095-9.
- Encyclopaedia of the Orient. "Isma'ilism Архивирано на сајту (2. јануар 2017)". Retrieved 10 October 2006.
- Freedman, David Noel, editor.. Anchor Bible Dictionary, article on Antinomianism by Hall, Robert W. . 1998. ISBN 978-0-385-19351-1.
- J. C. L. Gieseler, Ch. Hist. (New York ed. 1868, vol. iv.)
- G. Kawerau, in A. Hauck's Realencyklopadie (1896)
- Luther, Martin (2008). Only the Decalogue Is Eternal: Martin Luther's Complete Antinomian Theses and Disputations. Minneapolis: Lutheran Press. ISBN 978-0-9748529-6-6.
- Pratt, Douglas (2005). The Challenge of Islam: Encounters in Interfaith Dialogue. Aldershot, Hampshire: Ashgate Publishing Limited. ISBN 978-0-7546-5122-2..
- Riess, in I. Goschler's Dict. Encyclop. de la théol. cath. (1858)
- Schimmel, Annemarie. Mystical Dimensions of Islam. ISBN 978-0-8078-1271-6..
- Weir, Anthony. "Differences Between Bektashism and Islamic Orthodoxy" in The Bektashi Order of Dervishes. Retrieved 10 October 2006.
- Peter Linebaugh and Marcus Rediker. The Many-Headed Hydra. Beacon Press, Boston, 2000