објекат и непокретно културно добро у градској општини Земун, Србија From Wikipedia, the free encyclopedia
Кућа породице Карамата је непокретно културно добро. Представља споменик културе од великог значаја за Београд и налази се у Земуну у улици Караматина бр. 17.[1] Зграда представља један од најзначајнијих споменика старог језгра Земуна.[2] Решењем Републичког завода, Кућа породице Карамата проглашена је 1950.[3] године за споменик културе, а за културно добро утврђена је 1979. године.[4]
Кућа породице Карамата | |
Информације | |
---|---|
Локација | ![]() |
Координате | 44° 50′ 48″ N 20° 24′ 42″ E |
Статус | Културно добро од великог значаја |
Саграђена | 1793/1827. |
Број спратова | 1 |
Вредност | 8.000 форинти (1795) |
Компаније | |
Архитекта | непознат |
Власник | породица Карамата |
Кућа породице Карамата саграђена је 1763. за земунског трговца Кузмана Јовановића.[5] Кућу је 1779. откупио Димитрије Карамата, досељеник из Катранице из тада турске Егејске Македоније (данас Пирги у Грчкој), за 4.000 форинти.[2] Од тада па све до данас, зграда се налази у власништву породице Карамата, чија седма генерација и даље живи у њој.[6]
Највиши део зграде подигао је првобитни власник. Јован Карамата, син Димитрија, надзидао је 1827. године спрат на средњем делу куће и извршио адаптацију зграде у целости. Из тога времена је јединствена фасада с капијом изнад које стоји година 1827. На плановима Земуна с краја 18. века зграда има данашњи габарит. Градитељи куће за сада су непознати, а нема ни оригиналних планова.[2]
Кућа се састоји из три дела: приземног, једноспратног са једноставним кровом и једноспратног са подрумом и мансардним кровом. Сва три дела повезана су јединствено обрађеном фасадом и имају заједнички главни улаз. Фасада је обликована у духу класицизма и ампира, док зграда у целини има одлике типичне барокне градске стамбене куће. Ранија барокна капија била је на источном делу зграде.[2] Има очуван ентеријер са стилским намештајем, предметима примењене уметности и породичним портретима из 18. и 19. века, радовима познатих српских сликара Георгија Тенецког и Павела Ђурковића.
За време аустро-турског рата, септембра 1789. године, у Кући породице Карамата одсео је цар Јосиф II, са званичном титулом Цар Светог римског царства. Јосиф II је био син Марије Терезије и брат Марије Антоанете, супруге француског краља Луја XVI убијеним у француској револуцији. Уз Јосифа је био и његов нећак престолонаследник Фрања (касније цар Фрањо II). Ту је одржан ратни савет на којем су учествовали поред Јосифа II и фелдмаршали Лаци и Лаудон. У част цара, је касније на плафону велике собе на првом спрату постављен, у дрвету резан и обојен, грб са двоглавим аустријским орлом и симболима монархије, вероватно дело домаћег »пилтора».[7][8]
За време Српског покрета 1848.49 године, у јесен 1848. године у кући је становао, заједно са главним одбором, патријарх српски Јосиф Рајачић, црквен и политички старешина војвођанских Срба тог времена, и у њој су одржаване седнице Главног народног одбора Српске Војводине, у ком је Атанас Карамата био касир (данас ранг министра финансија). На првом асигнату од 13. августа 1848. године, и свим каснијим, на десној страни је потписан председатељ Јован Шупљикац, а лево Атанасије Карамата. У њој је, поред других познатих личности, боравио и Вук Стефановић Караџић са ћерком Мином и Бранко Радичевић.[6][3]
Градитељи куће за сада су непознати, а нема ни оригиналних планова. Зграда је детаљно снимљена октобра 1936. године[3] Конзерваторски радови на објекту изведени су 1967. године. Готово четири деценије касније, 2006. године, урађена је и санација влаге.[5]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.