српски позоришни и филмски редитељ, универзитетски професор и психолог From Wikipedia, the free encyclopedia
Ирена Ристић (Београд, 8. мај 1970) српскa је позоришнa и филмска редитељка, универзитетски професор и психолог.
Ћерка је позоришног и ТВ редитеља Јована Ристића.
Дипломирала је на Факултету драмских уметности, на катедри за позоришну и радио режију.[1] Наставила је студије на Одељењу за психологију Филозофског факултета у Београду, и одбранила магистарску тезу под менторством професора др Александра Костића.[1] Специјализацију у области психодраме завршила је у оквиру Института за психодраму Београд. Докторирала је у области психологије уметности на Одсеку за теоријске науке Факултета ликовних уметности у Београду.[1]
Учествовала је у раду Београдског драмског позоришта, Малог позоришта „Душко Радовић“, Југословенског драмског позоришта, Народног позоришта у Бања Луци, Зрењанину, Крушевцу, Вршцу, Шапцу и у другим градовима у региону. До сада је остварила више од четрдесет режија, и низ ауторских пројеката. У омладинском позоришту ДАДОВ режирала је представе Виктор или деца на власти и Валпургијска ноћ.
Поред представа, реализује огледне радове: „Проба“ (2016), „Шта каже Ирена Ристић?“ (2015), „Пажљиво посматрање“ (2014), „Обичан један биоскоп.Непар“ (2013), „процес_К“ (2011), „Соба малих страхова“ (2009), и друге.
Ауторка је више уметничких радова, као и низа истраживачких пројеката у домену психологије уметности, од којих су најважнија представљена у књигама.[1]
Она води групу Хоп.Ла![2] Уредница је и коуредница неколико тематских зборника.
Ради као ванредни професор психологије и психологије креативности, у оквиру Катедре за теорију и историју ФДУ Београд.[1]
Водила је платформу ФДУ - Против насиља која је покренута после изношења оптужби Милене Радуловић против наставника приватне школе глуме Мирослава Мике Алексиђа, а на коју студенти могу да пријаве све облике злостављања.[3]
Чланица је Савеза драмских уметника Србије.[4]
Добитница је награде за најбољи екпериментални филм 57. Фестивала документарног и краткометражног филма (2010) и Специјалне награде 34. Фестивала Tous Courts Aix en Provence (2016).[5]
Међународне фестивалске награде освојили су њени филмови „Апетит” (2010) и „Аутопејзаж” (2016), као и представа „Бела грива” (2019).[1]
Њен истраживачки пројекат Генерација З добио је награду “Звезде Београда” као најбољи у пољу омладинске политике за 2011, а за научни рад Novelty and Coherence in Group Creative Processes добила је награду Early stage research award часописа Психологија за 2016. годину.[5]
|title=
(помоћ)[1]|title=
(помоћ)[1]|title=
(помоћ)[1]Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.