![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Quinolone.svg/langsr-640px-Quinolone.svg.png&w=640&q=50)
Hinolon
From Wikipedia, the free encyclopedia
Ukoliko ste tražili heterociklični prsten, pogledajte članak Hinolin.
Hinolon je familija sintetičkih antibiotika širokog spektra[1][2][3] Prva generacija hinolona je počela uvođenjem nalidiksinske kiselne tokom 1962 za lečenje infekcija urinarnog trakta kod ljudi.[4] Nalidiksinsku kiselinu je otkrio Džordž Lešer sa saradnicima tokom pokušaja sinteze hlorohina.[5]
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/Quinolone.svg/320px-Quinolone.svg.png)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/23/Nalidixic_acid.png/640px-Nalidixic_acid.png)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b7/Ciprofloxazin.svg/220px-Ciprofloxazin.svg.png)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/de/Levofloxacin.svg/220px-Levofloxacin.svg.png)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/42/Trovafloxacin.svg/320px-Trovafloxacin.svg.png)
Oni sprečavaju odvijanje i dupliranje bakterijske DNK.[6]
Hinoloni, u poređenju sa drugim klasama antibiotika, nose veći rizik od kolonizacije sa MRSA i .[7][8][9] Večina hinolona u kliničkoj upotrebi pripada grupi fluorohinolona, koji imaju atom fluora vezan za centralni prsten, tipično u poziciji 6, ili na -7.