From Wikipedia, the free encyclopedia
Bertil Gotard Olin (23. april 1899 – 3. avgust 1979) bio je švedski ekonomista i političar. On je bio je profesor ekonomije u Stokholmskoj ekonomskoj školi od 1929. do 1965. godine. On je takođe bio lider Narodne stranke, socijalno-liberalne partije, koja je u to vreme bila najveća stranka u opoziciji vladajućoj Socijaldemokratskoj stranci od 1944. do 1967. godine. On je nakratko je služio kao ministar za trgovinu od 1944. do 1945. u vladi švedske koalicije tokom Drugog svetskog rata. Olin je bio predsednik Nordijskog saveta 1959. i 1964. godine.
Bertil Olin | |
---|---|
![]() Bertil Olin | |
Ime po rođenju | Bertil Ohlin |
Datum rođenja | 23 april 1899 |
Mesto rođenja | Klipan, Skonski okrug Švedska |
Datum smrti | 3. avgust 1979. (80 god.) |
Mesto smrti | Ore, Jemtlandski okrug Švedska |
Prebivalište | Švedska |
Državljanstvo | švedsko |
Univerzitet | B.A. Lund univerzitet (1917) MSc. Stokholmska škola ekonomije (1919) M.A. Harvard univerzitet (1923) PhD Stokholmski univerzitet (1924) |
Zanimanje | ekonomista, političar |
Organizacija | Narodna partija |
Olinovo ime nosi jedan od standardnih matematičkih modela međunarodne slobodne trgovine, model Hekšer-Olina, koji je on razvio zajedno sa Elijem Hekšerom. Njemu je dodeljena Nobelova memorijalna nagrada za ekonomske nauke 1977, zajedno sa britanskim ekonomistom Džejmsom Midom, „za njihov revolucionarni doprinos teoriji međunarodne trgovine i međunarodnog kretanja kapitala”.
Nakon što je diplomirao na Lund univerzitetu 1917. godine i magistrirao na Stokholmskoj ekonomskoj školi 1919. godine, on je stekao je M.A. zvanje na Harvard univerzitetu 1923. godine, a doktorirao na Stokholmskom zniverzitetu 1924. Godine 1925, postao je profesor na Univerzitetu u Kopenhagenu. Godine 1929, on je vodio debatu sa Džonom Majnardom Kejnsom, suprotstavljajući se njegovom stavu o posledicama teških ratnih reparacija nametnutih Nemačkoj. (Kejns je predvideo rat uzrokovan teretom duga. Olin je smatrao da je Nemačka mogla da priušti reparacije.) Ta rasprava je bila važna u modernoj teoriji unilateralnih međunarodnih plaćanja.
Godine 1930. Olin je nasledio Elija Hekšera, svog učitelja, profesora ekonomije, u Stokholmskoj školi ekonomije. Olin je 1933. godine objavio delo koje ga je učinilo svetski poznatim, Interregionalna i međunarodna trgovina. U tom radu je Olin izgradio ekonomsku teoriju međunarodne trgovine na bazi ranijih radova Hekšera i sopstvene doktorske teze. Sada je poznata kao Hekšer-Olinov model, jedan od standardnih modela koji ekonomisti koriste u raspravama o teoriji trgovine.
Taj model je bio naučni proboj, jer je pokazao kako se komparativna prednost može odnositi na opšte karakteristike kapitala i rada zemlje, i kako se te osobine mogu menjati tokom vremena. Taj model je pružio osnovu za kasniji rad na efektima zaštite na realne plate, i bio je plodan u izradi predviđanja i analiza. Sam Olin je koristio taj model da bi formulisao Hekšer-Olinovu teoremu da će se nacije specijalizovati u industrijama koje mogu najefikasnije da iskoriste njihovu kombinaciju nacionalnih resursa. Danas je ta teorija u velikoj meri opovrgnuta, mada je još uvek koristan okvir za razumevanje međunarodne trgovine.
Olin je 1937. godine proveo pola godine na Kalifornijskom univerzitetu u Berkliju, kao gostujući profesor.[1][2][3]
Hekšer–Olinova teorema, koja je izvedena iz Hekšer–Olinovog modela međunarodne trgovine, navodi: trgovina između zemalja je proporcionalna njihovim relativnim količinama kapitala i rada.[4] U zemljama sa obiljem kapitala, stope plata imaju tendenciju da budu visoke; stoga su radno intenzivni proizvodi, na primer tekstil, jednostavna elektronika, itd, skuplji za internu proizvodnju. Nasuprot tome, kapitalno intenzivni proizvodi, na primer automobili, hemikalije, itd, su jeftiniji za internu proizvodnju. Zemlje sa velikim količinama kapitala će izvoziti kapitalno intenzivne proizvode i uvoziti radno intenzivne proizvode sa prihodima. Zemlje sa velikom količinom radne snage će učiniti obrnuto.
Sledeći uslovi moraju biti istiniti:
Teorija ne zavisi od ukupnih iznosa kapitala ili rada, već od iznosa po radniku. Ovo omogućava malim zemljama da trguju sa velikim zemljama specijalizujući se za proizvodnju proizvoda koji koriste faktore koji su dostupniji od njihovog trgovinskog partnera. Ključna pretpostavka je da kapital i radna snaga nisu dostupni u istim razmerama u dve zemlje. To dovodi do specijalizacije, što zauzvrat koristi ekonomskom blagostanju zemlje. Što je veća razlika između dve zemlje, veći je dobitak od specijalizacije.
Vasilij Leontjev je sproveo studiju o teoriji koja je u izvesnoj meri opovrgava. On je primetio da Sjedinjene Države imaju mnogo kapitala; stoga treba da izvoze kapitalno intenzivne proizvode i uvoze radno intenzivne proizvode. Umesto toga, otkrio je da SAD izvoze proizvode koji koriste više radne snage od proizvoda koje uvoze. Ovaj nalaz je poznat kao Leontijev paradoks.[5][6][7][8][9][10]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.