Врсте говеда From Wikipedia, the free encyclopedia
Афрички биво (лат. ) је крупно говедо из породице шупљорогих говеда () која живе у афричким саванама.[3][4]
Афрички биво Временски распон: Средњи плеистоцен-халоцен | |
---|---|
![]() | |
Кејпски биво (S. C. Caffer) у Националном парку Чобе, Боцвана са Чапљем говедарицом на врху | |
Афрички шумски биво (S. c. nanus) | |
Научна класификација ![]() | |
Домен: | Eukaryota |
Царство: | Animalia |
Тип: | Chordata |
Класа: | Mammalia |
Ред: | Artiodactyla |
Породица: | Bovidae |
Потпородица: | Bovinae |
Род: | Syncerus , 1847 |
Врста: | S. caffer |
Биномно име | |
Syncerus caffer (, 1779) | |
Подврсте | |
| |
![]() | |
Ареали три подврсте |
Афрички биво је висине до 1,7 и дужине до 3,4 метара, а тело и грађа је скоро идентична грађи домаћег говеда. Маса ових бивола достиже и до 900 килограма; мужјаци су крупнији од женки.[5] Имају кратке ноге, врло снажно и дебело тело и реп који се завршава китњасто. Афрички биво је и највећи и најјачи члан рода говеда. Посебно се истиче необичним роговима који су спљоштени, закривљени према унутра и покривају читаво чело тако да само у средини остаје слободна уска пруга.[3] Женка на свет доноси по једно младунче, које се од ње не одваја прве две године. У просеку биво живи 25 година.
Афрички бивол је веома робусна врста. Његова висина рамена може да се креће од 1,0—1,7 m (3,3—5,6 ft), а дужина главе и тела може да се креће од 1,7—3,4 m (5,6—11,2 ft). Реп може бити дугачак од 70—110 cm (28—43 in).[6] У поређењу са другим великим бовидима, има дугачко, али здепасто тело (дужина тела може премашити дивљег воденог бивола, који је тежи и виши) и кратке, али дебеле ноге, што резултира релативно кратком стајаћом висином. Кејпски биволи су тешки од 425—870 kg (937—1.918 lb), при чему су мужјаци обично већи од женки, достижући горњи распон тежине.[7] Поређења ради, афрички шумски биволи, са 250—450 kg (550—990 lb), су само упола те величине.[8] Глава му је ниско ношена; њен врх се налази испод задње линије. Предња копита бивола су шира од задњих, што је повезано са потребом да се издржи тежина предњег дела тела, који је тежи и моћнији од задњег.
Непредвидива природа и величина ових џинова их сврстава у ред најопаснијих афричких животиња.
Увек живе у крду које понекад броји неколико стотина јединки. Најчешће настањује мочварне пределе, а по читав дан проводи спавајући или преживљавајући на једном месту, најрадије у некој бари или у јами са муљем. Касно поподне или предвече устаје и без прекида пасе читаву ноћ до раног јутра. Воле станишта где близу постоји извор воде. Кад побесни или се уплаши, гази све што му се нађе на путу, с обзиром да је врло јака и брза животиња која достиже брзину од 55km/h. Није га могуће припитомити, чак ни укрштањем са домаћом стоком.
Сем човека и лава биво нема правих непријатеља. Хијене и крокодили којих су мочваре препуне са времена на време ухвате неког младог бивола.
Постоје две различите форме ове врсте — саванска и шумска, а сем ових подврста постоје и краткороги, нилски и планински биво. Убедљиво највећа и најраспрострањенија подврста је савански афрички биво.
Слика | Подврста | Опис | Дистрибуција |
---|---|---|---|
(кејпски бафало) | Именована и највећа подврста, са великим мужјацима тежине до 870 kg (1.920 lb). Просечна тежина бикова из Јужне Африке била је 753 kg (1.660 lb).[9] У Националном парку Серенгети, осам бикова је слично томе просечно тежило 751 kg (1.656 lb).[10] У једном истраживању, одрасли бикови и краве из Националног парка Кругер су у просеку тежили 590 kg (1.300 lb) и 513 kg (1.131 lb) респективно.[11] У Кенији и у Боцвани, просечна тежина одрасле јединке ове расе је процењена на 631 kg (1.391 lb).[12][13] Биволи ове подврсте који живе на југу континента, приметно високи по величини и жестини, су такозвани кејпски биволи. Боја ове подврсте је најтамнија, скоро црна. | Јужна и Источна Африка. | |
![]() | (шумски бивол, патуљасти бивол или конгоански бивол) | Најмања подврста; висина у хрбату је мања од 120 , а просечна тежина је око 270 kg (600 lb), или отприлике величине зебре, и два до три пута лакша по маси од номиноване подврсте.[10][14] Боја је црвена, са тамнијим мрљама на глави и раменима и ушима, формирајући четкицу. Ова подврста се толико разликује од кејпског бивола да неки истраживачи још увек сматрају да је то посебна врста, . Хибриди између кејпског и шумског бивола нису неуобичајени. | Шумске области централне и западне Африке. |
(судански бафало) | Интермедијер између прве две подврсте. Његове димензије су релативно мале, посебно у поређењу са другим биволима који се налазе у Камеруну, који теже упола мање од кејпске подврсте (бикови тежине 600 kg (1.300 lb) се сматрају веома великим). Одрасле јединке имају просечну тежину до 400 kg (880 lb).[15] | Западна Африка | |
(нилски бафало) | Сличан је кејпском бизону, али је нешто мањи, а боја му је светлија. Понекад се сматра да је ова подврста иста као и судански бивол.[16] | Централна Африка. | |
(планински бафало или вирунга бафало) | Није универзално признат од свих ауторитета.[17] | планинска подручја Демократске Републике Конго, Руанде и Уганде. | |
Афрички бивол је једна од најуспешнијих паса у Африци. Живи у саванама, мочварама и плавним равницама, као и на травњацима мопана, и у шумама већих планина Африке.[18] Овај бивол преферира станиште са густим покривачем, попут трске и шикаре, али се може наћи и у отвореним шумама.[19] Иако нису посебно захтевни у погледу станишта, вода им је потребна свакодневно, те зависе од вишегодишњих извора воде. Попут равничарске зебре, бивол може да живи на високој, грубој трави. Крда бивола косе траву и праве место селективнијим биљоједима. Када се храни, бивол користи свој језик и широки ред секутића да би јео траву брже од већине других афричких биљоједа. Биволи се не задржавају дуго на угаженим или осиромашеним површинама.
Осим људи, афрички биволи имају мало предатора и способни су да се бране од (и убијају) лавове.[20] Лавови међутим редовно убијају и једу биволе, а у неким регионима биволи су примарни плен лавова. Често је потребно неколико лавова да оборе једног одраслог бивола, а цео чопор се може придружити лову. Међутим, пријављено је неколико инцидената у којима су усамљени одрасли мужјаци лавова успешно срушили одрасле биволе. Крокодил просечне величине обично напада само старе усамљене животиње и младу телад, иако могу да убију здраве одрасле јединке. Изузетно велики, стари мужјаци нилских крокодила могу постати полууобичајени предатори бивола.[6][21][22] Гепард, леопард, афрички дивљи пас и пегава хијена су обично претња само новорођеној телади, иако су забележени већи кланови пегавих хијена који убијају краве (углавном гравидне) и, у ретким приликама, одрасле бикове.[23]
Афрички бивол је подложан многим болестима, укључујући оне које се деле са домаћом говедом, као што су туберкулоза говеда, коридорска болест и слинавка и шап. Као и код многих болести, ови проблеми остају неактивни у популацији све док је здравље животиња добро. Ове болести, међутим, ограничавају легално кретање животиња и спроводи се ограђивање заражених подручја од незахваћених подручја. Неки чувари и менаџери дивљачи успели су да заштите и узгајају стада „без болести“ која постају веома вредна, јер се могу транспортовати. Најпознатији су напори Линдзи Хант да набави незаражене животиње из Националног парка Кругер у Јужној Африци. Неки биволи без болести у Јужној Африци продати су узгајивачима за близу 130.000 америчких долара.[24]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.