From Wikipedia, the free encyclopedia
Хлорид је анјон (негативно наелектрисани јон) − који настаје прикључивањем електрона атому хлора, или кад се једињење као што је хлороводоник раствори у води или неком другом поларном растварачу. Овај назив такође означава и сваку со која потиче од хлороводоничне киселине. Хлоридне соли као што је натријум хлорид често су веома растворне у води.[6] Хлорид је есенцијални електролит присутан у свим телесним флуидима који је одговоран за одржавање киселинско/базног баланса, трансмитоване нервних импулса и регулацију флуида у и изван ћелија. У органској хемији именом „хлорид“ означавају се и нека органска једињења која садрже у себи хлор а нису соли. На пример, метил хлорид, са стандардним именом хлорометан (погледајте ИУПАЦ књиге) је органско једињење са ковалентном везом у којој хлор није анјон.
| |||
Називи | |||
---|---|---|---|
Системски IUPAC назив
Хлорид[1] | |||
Идентификација | |||
3Д модел () |
|||
Бајлштајн | 3587171 | ||
Гмелин Референца | 14910 | ||
KEGG[2] | |||
Својства | |||
Cl− | |||
Моларна маса | 35,45 g·mol−1 | ||
Конјугована киселина | Хлороводоник | ||
Термохемија | |||
Стандардна моларна ентропија (S |
153,36 J K−1 mol−1[5] | ||
Стандардна енталпија стварања (ΔfH |
−167 kJ·mol−1[5] | ||
Сродна једињења | |||
Други анјони |
Флуорид | ||
Уколико није другачије напоменуто, подаци се односе на стандардно стање материјала (на 25°C [77°F], 100 kPa). | |||
Референце инфокутије | |||
Најпознатији хлорид је натријум хлорид, познат и као кухињска со. Он је и најраспрострањенији од соли растворених у океанима. Познати хлориди су још: магнезијум хлорид (2), амонијум хлорид (), калај(II) хлорид (2), калај(IV) хлорид (4), хлороводоник (), угљеник тетрахлорид (4), бром хлорид ().
Хлоридни јон је много већи од атома хлора, 167 и 99 pm. Јон је безбојан и дијамагнетичан. У воденом раствору, он је у већини случајева високо растворљив; међутим, за неке хлоридне соли, као што су сребро хлорид, олово() хлорид и жива() хлорид, мало су растворљиве у води.[7] У воденом раствору хлорид је везан за протонске крајеве молекула воде.
Морска вода садржи 1,94% хлорида. Неки минерали који садрже хлорид обухватају хлориде натријума (халит или ), калијума (силвит или ) и магнезијума (бисхофит), хидратисани . Концентрација хлорида у крви назива се серумски хлорид, а ову концентрацију регулишу бубрези. Хлоридни јон је структурна компонента неких протеина, нпр. присутан је у ензиму амилаза.
Хлорид се налази као електролит, може да тече кроз хлоридне канале (укључујући GABAA рецептор), и бива транспортован путем KCC2 и NKCC2 транспортери. Хлорид је обично (мада не увек) у вишој ванћелијског концентрацији, због чега има негативан реверзни потенцијал (око -61 на 37 °C у ћелији сисара).[8]
Хлорид је есенцијални електролит, који се уноси и износи из ћелије путем хлоридних канала и игра кључну улогу у одржавању ћелијске хомеостазе и преношењу акционих потенцијала у неуронима.[9] Карактеристичне концентрације хлорида у моделским организмима су: у и пупећем квасцу 10-200 (у зависности од медија), у ћелијама сисара 5-100 и у крвној плазми 100 .[10]
Бубрежна реапсорпција хлорида (−) је део бубрежне физиологије, чија главна сврха је да се не изгуби сувише хлорида у урину.
Карактеристика | проксимална тубула | Хенлеова петља | дистална тубула | систем колекторских канала | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
силазни део | уски узлазни део | широки узлазни део | повезујућа тубула | иницијална прикупљачка тубула | кортикални сабирни канали | медуларни сабирни канали | |||||
реапсорпција (%) | |||||||||||
реапсорпција (mmol/дан) | |||||||||||
концентрација (m) | 115[11] | 135[11] | |||||||||
електрична погонска сила () | −3[12] | +3[12] | +15[12] | −5 to +5[12] | −40[12] | ||||||
хемијска погонска сила () | |||||||||||
електрохемијска погонска сила () | (позитивна)[13] | ||||||||||
апикални транспортни протеини | (пасивно)[13] |
|
|
||||||||
базолатерални транспортни протеини |
|
|
хлоридни канали
β интеркалиране ћелије: измењивач[11] | ||||||||
Друга реапсорпциона својства | |||||||||||
Индустрија хлорних алкалија је знатни потрошач светског енергетског буџета. Овај процес претвара натријум хлорид у хлор и натријум хидроксид, који се користе за прављење многих других материјала и хемикалија. Процес укључује две паралелне реакције:
Други значајни вид примена хлорида је десалинизација, која обухвата енергетски интензивно уклањање хлоридних соли да би се добила вода за пиће. У нафтној индустрији, хлориди су пажљиво надгледани састојак блатовог система.[14] Повећање садржаја хлорида у блатном систему може бити показатељ бушења у формацију слане воде високог притиска. Његово повећање такође може указивати на лош квалитет циљаног песка.
Хлорид је такође користан и поуздан хемијски показатељ фекалне контаминације реке/подземне воде, јер је хлорид нереактивни растворак и свеприсутан је у канализацији и питкој води. Многе компаније које регулишу воду широм света користе хлорид за проверу нивоа загађења река и извора пијаће воде.[15]
Хлоридне солик као што је натријум хлорид се користе за презервацију хране.
Присуство хлорида, нпр. у морској води, значајно погоршава услове дубинске корозије већине метала (укључујући нерђајуће челике, алуминијум, легуре алуминијума и високолегиране материјале) поспешујући формирање и раст рупа аутокаталитичким процесом.
Хлорид може да буде оксидован, али се не може редуковати. Прва оксидација, која се користи у хлор-алкалном процесу, је претварање у гас хлора. Хлор се може даље оксидовати у друге оксиде и оксианјоне, укључујући хипохлорит (−, активни састојак хлорног избељивача), хлор диоксид (2), хлорат (ClO−
3) и перхлорат (ClO−
4).
У погледу својих кисело-базних својстава, хлорид је веома слаба база, што показује негативна вредност хлороводоничне киселине. Хлорид се може протонисати јаким киселинама, као што је сумпорна киселина:
Реакција јонских хлоридних соли са другим солима је размена анјона. Присуство хлорида често се открива формирањем нерастворљивог сребро-хлорида након третирања са јоном сребра:
Концентрација хлорида у тесту може се одредити коришћењем хлоридометра, који детектује јоне сребра након што се сав хлорид у тесту исталожи путем ове реакције.
Хлорисане сребрне електроде се најчешће користе у ex vivo електрофизиологији.[16]
Један од примера је кухињска со, која је натријум хлорид са хемијском формулом . Она се у води дисоцира на + и − јоне. Соли, као што су калцијум хлорид, магнезијум хлорид, калијум хлорид, имају различите намене у распону од медицинских третмана до стварања цемента.[6]
Калцијум хлорид (2) је со која се продаје у облику пелета за уклањање влаге из просторија. Калцијум хлорид се такође користи за одржавање неасфалтираних путева и за учвршћивање основа путева за нову изградњу. Поред тога, калцијум хлорид се широко користи као средство за уклањање леда, јер је ефикасан у снижавању тачке топљења када се нанесе на лед.[17]
Примери ковалентно везаних хлорида су фосфор трихлорид, фосфор пентахлорид и тионил хлорид, који су реактивна хлорирајућа средства која су коришћена у лабораторији.
Хлор може да поприми оксидациона стања од −1, +1, +3, +5, или +7. Познато је неколико неутралних хлорних оксида.
Оксидационо стање хлора | −1 | +1 | +3 | +5 | +7 |
---|---|---|---|---|---|
Име | хлорид | хипохлорит | хлорит | хлорат | перхлорат |
Формула | − | − | ClO− 2 |
ClO− 3 |
ClO− 4 |
Структура | ![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
![]() |
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.