![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/0f/Moscow_Kuryanovo_wastewater_plant_asv2018-08.jpg/640px-Moscow_Kuryanovo_wastewater_plant_asv2018-08.jpg&w=640&q=50)
Системи за обраду отпадних вода
From Wikipedia, the free encyclopedia
Системи за обраду отпадних вода (или пречишћавање кућних отпадних вода, пречишћавање комуналних отпадних вода) су врста третмана отпадних вода који има за циљ уклањање загађивача из канализације како би се произвео ефлуент који је погодан за испуштање у околину или за намеравану поновну употребу, чиме се спречава водено загађење од испуштања сировог отпада.[1] Канализација садржи отпадне воде из домаћинстава и предузећа и евентуално претходно пречишћене индустријске отпадне воде. Постоји велики број процеса третмана отпадних вода који се можу користити. Они могу да се крећу од децентрализованих система (укључујући системе за третман на лицу места) до великих централизованих система који укључују мрежу цеви и пумпних станица (која се називају канализација) које преносе канализацију до постројења за пречишћавање. За градове који имају комбиновану канализацију, канализација ће одводити и градске падавинске воде до постројења за пречишћавање отпадних вода. Пречишћавање отпадних вода често укључује две главне фазе, које се називају примарни и секундарни третман, док напредни третман такође укључује фазу терцијалног третмана са додатним процесима и уклањањем хранљивих материја. Секундарни третман може смањити органску материју (мерено као биолошка потражња кисеоника) из канализације, коришћењем аеробних или анаеробних биолошких процеса.
Развијен је велики број технологија за пречишћавање отпадних вода, углавном користећи процесе биолошког третмана. Инжењери и доносиоци одлука треба да узму у обзир техничке и економске критеријуме, као и квантитативне и квалитативне аспекте сваке алтернативе када бирају одговарајућу технологију.[2]:215 Често су главни критеријуми за избор: жељени квалитет ефлуента, очекивани квалитет ефлуента, трошкови изградње и рада, доступност земљишта, енергетски захтеви и аспекти одрживости. У земљама у развоју и руралним областима са малом густином насељености, канализација се често пречишћава различитим санитарним системима на лицу места и не преноси у канализацију. Ови системи укључују септичке јаме повезане са дренажним пољима, локалне системе за канализацију (OSS), системе вермифилтера и још много тога. С друге стране, напредна и релативно скупа постројења за пречишћавање отпадних вода у градовима који то могу приуштити могу укључивати терцијарни третман са дезинфекцијом и можда чак и четврту фазу третмана за уклањање микрозагађивача.
На глобалном нивоу, процењује се да се 52% отпадних вода третира.[3] Међутим, стопе третмана отпадних вода су веома неједнаке за различите земље широм света. На пример, док земље са високим приходима пречишћавају приближно 74% својих отпадних вода, земље у развоју пречишћавају у просеку само 4,2%.[3]
Третман канализације је део области санитације. Санитација такође укључује управљање људским отпадом и чврстим отпадом, као и управљање падавинским водама (одводњавањем).[4] Термин „постројење за пречишћавање канализације“ се често користи наизменично са термином „постројење за пречишћавање отпадних вода“.[5][2]
Системи за обраду отпадних вода се састоје из неколико линија обраде (свака линија обраде се састоји од различитих процеса обраде)[6]:
Линија уклањања грубих честица | Линија уклањања суспендованих честица |
|
|
Линија уклањања растворених материја | Линија обраде муља |
|
|